Справа № 428/2137/20
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2020-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/2137/20
Провадження № 2-а/428/229/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постановою інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Сєвєродонецьку серія ЕАК № 2192056 від 03.03.2020 позивача, було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що вона 03.03.2020 року 15:35:34 годині в м. Сєвєродонецьк по вул. Єгорова, 2, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI GETZ», номерний знак НОМЕР_1 , не подала сигнал світловим показником повороту відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушила пункт 9.9 (б) ПДР.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинною, а постанову серії ЕАК № 2192056 від 03.03.2020 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Позивач, рухаючись по вулиці Єгорова, була зупинена інспектором поліції Дреєвим А.В. на виїзді з м. Сєвєродонецька в напрямку м. Старобільськ, побачивши проблисковий та звуковий сигнал транспортного засобу поліції, позивач ввімкнула світовий сигнал повороту відповідного напрямку, зупинилась і ввімкнула аварійний сигнал. Таким чином, позивач вважає, що вона не порушувала пункт 9.9 (б) ПДР вказаний у постанові. По вулиці Єгорова біля будівлі 13, встановлений дорожній знак 7.8 «Напрямок головної дороги», позивач рухалась відповідно знаку головного напрямку дороги. Так як позивач рухалась по головній дорозі у вказаному напрямку руху відповідно до знаку і не змінювала полоси руху, не збираючись повертати на перехресті ні вліво, ні праворуч, вона не вмикала світловий покажчик повороту.

Таким чином, позивач вважає, що дії відповідача були незаконними та з урахуванням відсутності доказів її вини, як і порушення ПДР України, позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

У судове засідання інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області ДПП старший лейтенант поліції Дреєв А.В. не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав.

Від відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на 1 цифровому носії.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2192056 від 03.03.2020, складену інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дреєвим А.В. незаконною, у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не відповідає дійсності та не ґрунтується на жодному доказі.

Відповідачем суду не надано пояснень на підтвердження правомірності своїх дій, а лише надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який нібито містить інформацію щодо зазначених у постанові серії ЕАК № 2192056 від 03.03.2020 подій.

Так, у судовому засіданні встановлено, що інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області ДПП старшим лейтенантом поліції Дреєвим А.В. постановою серії ЕАК № 2192056 від 03.03.2020 позивача було визнано винним у порушенні п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 03.03.2020 о 15-50 год. в м. Сєвєродонецьк по вул. Єгорова, 2, водій ОСОБА_1. , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Getz», номерний знак НОМЕР_2 , не подала сигнал світловим покажчиком повороту від відповідного напрямку при повороті праворуч, чим порушила п. 9.9 (б) ПДР України - порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації при зупинці працівником поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1. адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

В графі 9 постанови «до постанови додається» зазначено - відео з відеореєстратора та бодікамери DSJ Х300031 ВВ00031.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Як вже наведено вище, суду в якості доказів обставин подій, які мали місце 03.03.2020 о 15-50 год. у м. Сєвєродонецьк на вул. Єгорова, 2, відповідачем надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який було відтворено у судовому засіданні.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, на підставі чого судом було встановлено наступне.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що диск містить файли. При відтворенні файлів видно, що транспортний засіб «Hyundai Getz», номерний знак НОМЕР_2 , стоїть не рухаючись. Екіпаж патрульної поліції перевіряє особу водія, яка знаходиться у транспортному засобі та спілкується з нею, а в подальшому складає постанову про накладення адміністративного стягнення. Факту вчинення адміністративного правопорушення відеозапис не містить.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, адже, відеозапис, який покладений відповідачем в основу оскаржуваного рішення, хоча і зазначений у постанові як додаток, але не містить факту вчинення адміністративного правопорушення, та не може підтверджувати правомірності дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Щодо порушення позивачем п. 9.9 (б) Правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП суд зазначає наступне.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку, а отже не ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського не тягне за собою адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 537/2822/19.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачається, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2192056 від 03.03.2020 про притягнення ОСОБА_1. до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень 00 копійок такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, позивачем у позовній заяві заявлено вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, однак він не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, а, розглядаючи дану справу, суд керується положеннями ст. 286 КАС України, при цьому враховує, що доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано, що свідчить про необхідність виходу за межі позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України, разом з прийняттям рішення про скасування рішення суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2192056 від 03.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Дреєв Андрій Володимирович, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов