Справа № 520/11545/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.

22 травня 2020 р.Справа № 520/11545/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Макаренко Я.М. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії , -

встановила:

31.10.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУНП в Харківській області) в нездійсненні зарахування йому, заступнику начальника ВП - начальнику слідчого відділу Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області полковнику поліції, до календарної вислуги років часу навчання з 01.09.1993 по 27.06.1998 у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого із розрахунку - один рік за шість місяців;

- зобов`язати ГУПН у Харківській області зарахувати до календарної вислуги років часу навчання з 01.09.1993 по 27.06.1998 у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого із розрахунку - один рік за шість місяців.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не зараховує йому до календарної вислуги років час навчання з 01.09.1993 по 27.06.1998 у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого із розрахунку - один рік за шість місяців, оскільки на час прийняття на службу в органи внутрішніх справ, так і на час відмови у зарахуванні до стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі, до вислуги років поліцейського, зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

У відзиві на адміністративний позов відповідач, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначив, що позивач поступив на службу до органів внутрішніх справ 30.03.1998, а спеціальне звання «молодший лейтенант міліції» йому присвоєно 06.04.1998, тобто вже після вступу на службу до ОВС та до закінчення навчання у вищому навчальному закладі.

Також посилався на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 не можуть бути застосовані при обчисленні стажу служби в поліції безпосередньо під час її проходження для встановлення, зокрема, відсоткової надбавки за стаж служби в поліції, а також визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки, оскільки застосування вказаних положень можливе лише при розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 (рішення у повному обсязі виготовлено 28.12.2019) відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Судове рішення вмотивовано тим, що заявлені позивачем вимоги є передчасними, оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", проте, позивач на даний час працює в ГУНП в Харківській області.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, позивач вказує на необхідність застосування постанови Кабінету Міністрів України № 393, у відповідності до якої, на час прийняття позивача на службу в органи внутрішніх справ здійснювалось обчислення вислуги років.

Також зазначає, що стаж навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого був зарахований при проходженні служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому не зарахування відповідачем вказаного стажу є незаконним.

Крім того, щодо висновків суду про передчасність позовних вимог, посилається на те, що не зарахування до стажу навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого позбавляє його права на звернення за отриманням пенсії.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що 05.08.1993 за наказом № 134-С ОСОБА_1 зараховано студентом першого курсу денного факультету № 3 (слідчо-криміналістичний) Української державної юридичної академії на денну форму навчання з 01.09.1998.

Наказом № 115-С від 27.06.1998 позивача відраховано з Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, у зв`язку із закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуттям кваліфікації юриста з 30.06.1998.

27.06.1998 ОСОБА_1 отримано диплом спеціаліста з відзнакою НОМЕР_1 , що підтверджується копією архівної довідки Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № Л-484/358 від 27.09.2019 /а.с. 12/.

Відповідно до направлення на роботу № 80 від 23.06.1998, у зв`язку із закінченням навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого, позивача направлено до УМВС України в Харківській області для роботи на посаді слідчого - стажиста /а.с. 13/.

24.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Харківській області із рапортом, в якому просив зарахувати до календарної вислуги років в органах Національної поліції України час навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого в період з 01.09.1993 по 30.03.1998, із розрахунку 1 рік навчання - 6 місяців вислуги років /а.с. 9/.

Листом відповідача № 7202/119-12/01-2019 від 18.10.2019 позивачу у задоволенні порушеного питання відмовлено /а.с. 10-11/.

Відповідач зазначив, що відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» зарахування часу навчання у цивільних вищих навчальних закладах не передбачено, у зв`язку з чим, відсутні підстави для зарахування часу навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби до стажу роботи в поліції для встановлення надбавки за вислугу років на надання додаткової оплачуваної відпустки.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 78 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018, до вказаних змін - час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих); 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - постанова КМУ № 393) передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Натомість, відповідно до преамбули постанови КМУ № 393, остання прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.

Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" передбачено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що постанова КМУ № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".

Отже, пункт 2 постанови КМУ № 393 не може бути застосований при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону № 580-VIII, оскільки постанова КМУ № 393 прийнята на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, пунктом 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII.

За наведених обставин, колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому, делегування частиною 4 статті 78 Закону № 580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 19.11.2019 у справі № 520/903/19 (провадження № К/9901/18945/19).

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про зобов`язання зарахувати до календарної вислуги років час навчання з 01.09.1993 по 27.06.1998 у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого із розрахунку - один рік за шість місяців, оскільки такий ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. Відтак, і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Інші доводи та заперечення позивача на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 01 червня 2020 року.