Справа № 334/824/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

28 травня 2020 рокуСправа № 334/824/20 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Кисіль Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (вул. Північне шосе, буд. 25, м. Запоріжжя, 69032) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

17.02.2020 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати прийняту заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганненко О.О. постанову від 29.01.2020 №ЗП 4151/314/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 1752660,00 грн.

Крім того, просить покласти судові витрати на відповідача.

Також позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію оскаржуваної постанови.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2020 у справі було відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 26.03.2020 з викликом учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2020, на підставі вимог ст. 29 КАС України справа передана на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

12.05.2020 справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду та була розподілена для подальшого розгляду судді Киселю Р.В.

Ухвалою від 13.05.2020 заява про забезпечення позову була повернута позивачу без розгляду.

Ухвалою від 13.05.2020 справа прийнята суддею до провадження, підготовче засідання призначене на 10.06.2020.

27.05.2020 від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію оскаржуваної постанови.

В обґрунтування заяви позивач викладає мотиви своєї незгоди з оскаржуваною постановою та зазначає, що внаслідок оскарження постанови до суду її дія не зупинилася, а відтак відповідач може пред`явити її до примусового виконання після спливу місячного строку на її добровільне виконання. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови призведе до ускладнення та унеможливить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, у вигляді стягнення з позивача 1752660,00 грн. Також вбачає очевидну протиправність оскаржуваної постанови.

За правилами частини 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши та дослідивши додані до позову та заяви докази, суддя дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відповідно відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст. 151 КАС України).

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову №9 від 22.12.2006).

Суддею встановлено, що предметом позову є правомірність оскаржуваної постанови відповідача про накладення на позивача штрафу.

З урахуванням того, що доводи щодо протиправності оскаржуваної постанови викладені у позові (тобто ті, які мають досліджуватися під час вирішення справи по суті) та у заяві про забезпечення позову є тотожними. Відтак, лише під час судового розгляду судом може бути встановлена правомірність чи протиправність оскаржуваної постанови. А тому доводам позивача про очевидність протиправності оскаржуваної постанови, викладені у заяві про забезпечення позову, не може бути надана оцінка під час вирішення такої заяви, оскільки цим доводам буде надана оцінка у рішенні суду.

Також, суд виходить із того, що вирішення питання щодо очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення на стадії підготовчого провадження потенційно може порушити принцип безсторонності (неупередженості) адміністративного процесу.

Заявник вказує, що вищезазначена постанова є виконавчим документом і пред`являється до виконання органам державної виконавчої служби в порядку встановленому законом.

Пункт 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відносить рішення державних органів, зокрема і Головного управління Держпраці у Запорізькій області, до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок № 509), штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Згідно з пунктом 11 Порядку №509, не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Водночас, заявником до заяви про забезпечення позову не було надано жодних документів на підтвердження направлення відповідачем оскаржуваної постанови до органу державної виконавчої служби, підтвердження відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем будь-яких заходів примусового характеру після відкриття виконавчого провадження, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки відсутні підстави вважати, що невижиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150-156 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (вул. Північне шосе, буд. 25, м. Запоріжжя, 69032) про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль