Справа № 320/1620/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1620/19 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта-Текс" до Київської митниці ДФС, Головного державного інспектора Київської митниці ДФС Лакіди Наталії Григорівни, Головного державного інспектора Київської митниці ДФС Діденко Наталії Іванівни про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000265/2 від 19.03.2019;

- визнати протиправною бездіяльність головного державного інспектора Київської митниці ДФС Лакіди Наталії Григорівни, яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України (далі - МК), рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 від 18.03.2019;

- визнати протиправними дії головного державного інспектора Київської митниці ДФС Діденко Наталії Іванівни, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 від 18.03.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів без урахування прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №3 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/400297 від 11.01.2019 та щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року позов задоволено.

Київська митниця ДФС в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані рішення та дії щодо коригування митної вартості є правомірними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Крім того, у поданій до суду заяві, представник Київської митниці Держмитслужби просив замінити Київську міську митницю ДФС її правонаступником - Київською митницею Держмитслужби згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1217-р.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність заміни Київської міської митниці ДФС її правонаступником - Київською митницею Держмитслужби.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 01 грудня 2015 року між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі - продавець), та ТОВ "Віта-Текс" (покупець) укладений договір купівлі-продажу № VT0112-15 (далі - договір), відповідно до якого продавець продає позивачу тканини виробництва Китайської Народної Республіки.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 договору, продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено договором.

Умовами договору передбачено, що товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не буде передбачено відповідним додатком до договору. Морський порт на митній території України, до якого продавець зобов`язується поставити товар позивачу, узгоджується сторонами окремо. Сторони також домовилися, що в ціну товару включаються його вартість, упаковка, маркування й доставка.

В подальшому, 23 листопада 2018 року продавець та позивач уклали додаткову угоду №2 до договору, якою, зокрема продовжили строк дії договору до 31.12.2021 та виклали пункт 5.2 договору в новій редакції, відповідно до якої сторони домовилися, що разом із товаром продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаросупровідні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат про походження товару.

Сторони договору 08 січня 2019 року уклали додаткову угоду № VT107 до договору (далі - додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах додатку наступний товар: тканина вибивна (100% поліестер, сток), завширшки 220 см, товарна позиція 54075400 відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗКД), у загальній кількості 24 163 кг, 198 790 пог. м, за ціною 3,03 долари США за 1 (один) кг, країна виробництва: Китайська Народна Республіка (далі - товар).

Загальна вартість товару згідно з пунктами 2-3 додатку та інвойсу № PWK19001 склала 73 213,89 долари США.

Поставка товару відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна (Incoterms 2010). Вантажовідправником товару є Shaoxing Pawuke Textile Co., Ltd.

Позивачем 18 березня 2019 року до Київської митниці ДФС було подано тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/404773, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар.

Митна вартість товару за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 склала 73 213,89 долари США, його поставка відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна і була визначена із застосуванням основного методу за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема: пакувальний лист продавця на товар від 09.01.2019; інвойс № PWK19001 від 09.01.2019; коносамент №COSU від 18.01.2019; автотранспортна накладна №15205 від 15.03.2019; сертифікат № PWK19001 від 09.01.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500030/2019/1425 від 15.03.2019; прайс-лист продавця від 09.01.2019; додаток до договору № VT107 від 08.01.2019; додаткова угода №1 від 05.12.2017 до договору; додаткова угода №2 від 23.11.2018 до договору; договір № VT0112-15 від 01.12.2015; вагова від 03.03.2019; акт № 271 від 15.03.2019.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої у митній декларації ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53 МК, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: банківські платіжні документи; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписки з бухгалтерської документації; копії декларації країн відправлення з врахуванням статті 254 МК; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказаний запит 19.03.2019 позивачем було надано додаткові документи разом із супровідним листом №1903/19-01 від 19.03.2019, який відповідач отримав об 11 год. 47 хв.

Так, позивач надав Київській митниці ДФС наступні документи:

1) щодо банківських платіжних документів та інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та щодо виписки з бухгалтерської документації - позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього були відсутні станом на день підписання листа будь-які платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, адже сам товар ще не брався на бухгалтерській облік позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю Київської митниці ДФС, не був випущений у вільний обіг та був неоплаченим (що передбачалось відповідно до умов договору).

В якості виписки з бухгалтерської документації позивач надав Київській митниці ДФС для ознайомлення на 9 аркушах первинні документи бухгалтерського обліку позивача, які підтверджують те, що митна вартість товару відповідає звичайному рівню цін на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які раніше ввозилися позивачем на митну територію України, а саме фотокопії: митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/400297 від 11.01.2019; інвойсу №Х180761 від 20.10.2018, виставленого продавцем; видаткової накладної № ВТ-0000105 від 18.12.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Текссол-С"; податкової накладної № 105 від 18.12.2018, складеної позивачем; митної декларації ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08.02.2019; інвойсу №INV1108 від 08.11.2018, виставленого продавцем; видаткової накладної № ВТ-0000112 від 31.12.2018, складеної між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Текссол-С"; податкової накладної № 112 від 31.12.2018, складеної позивачем;

2) щодо копії митної декларації країни відправлення з урахуванням статті 254 МК- позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього була відсутня станом на день підписання листа копія митної декларації країни відправлення, яка є власністю продавця та який у силу додаткової угоди № 2 від 23.11.2018 до договору не зобов`язаний надавати такий документ позивачу. Більше того, приписи частини третьої статті 53 МК покладають на позивача обов`язок щодо надання копії митної декларації країни відправлення лише за умови її наявності в позивача;

3) щодо висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини - позивач звернув увагу Київської митниці ДФС, що у нього був відсутній станом на день підписання листа будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Окрему увагу позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК покладають на позивача обов`язок щодо надання експертного висновку лише за умови його наявності в позивача;

4) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - позивач надав Київській митниці ДФС для ознайомлення на 2 аркушах фотокопії листа продавця № 20190311/01-OUT від 11.03.2019 та його перекладу з англійської на українську мову.

Відповідач 19.03.2019 після проведення процедури консультації прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000265/2 згідно з яким застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця ДФС видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00096 від 19.03.2019.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК, позивач, з урахуванням коригувань, 20.03.2019 подав нову тимчасову митну декларацію ІМ40ТН №UA125110/2019/404969 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 82 126,66 грн.

Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Також суд вказав про те, що всупереч приписам статей 255, 256 МК відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125110/2019/00096 19.03.2019 о 19 год. 18 хв., тобто з порушенням законодавчо встановленого строку. Суд також зазначив про обґрунтованість позовних вимог позивача про безпідставну відмову головного державного інспектора Київської митниці ДФС Діденко Наталії Іванівни позивачу в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 від 18.03.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

За змістом частини першої статті 49 Митного кодексу України (далі - МК) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 52 МК заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною першою статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин другої, третьої цієї статті основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений у частині другій статті 53 МК.

Згідно частин третьої, п`ятої статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких наведений у цій частині статті.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що для цілей підтвердження митної вартості заявленого до декларування товару, декларант або уповноважена ним особа має визначити метод визначення такої вартості, надавши документи, передбачені частиною другою статті 53 МК.

При цьому, обов`язок декларанта щодо подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК настає лише у випадку, якщо подані відповідно до частини другої статті 53 МК документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частин першої, третьої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною шостою статті 54 МК визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно частини сьомої статті 54 МК у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість сумніву у правильності заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідно до частини другої статті 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини третьої статті 53 МК до додаткових документів, які можуть були надані декларантом за їх наявності, віднесено: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Приймаючи спірне рішення, відповідач особливу увагу звертав на те, що позивачем не подано достатньо документів на підтвердження того, що спірний товар є стоковим.

Як вірно встановив суд першої інстанції, договір, додаток, в пункті 2 якого є посилання на інвойс, та сам інвойс, свідчать, що товар постачався продавцем позивачу на умовах CFR м. Одеса, Україна, а сама вартість товару в розмірі 73213,89 долари США відповідає заявленій позивачем митній вартості товару. Згідно наявних в матеріалах справи копій додатку та інвойсу, продавець передав у власність позивачу, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити товар відповідно до договору та додатку. При цьому сторони угоди чітко визначилися, що товар є стоковим. Матеріали справи також містять лист продавця, в якому останній повторно підтвердив продаж позивачу стокового товару.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку проведення огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2012 № 1316, при виявленні під час огляду фактів невідповідності фактичних характеристик, кількості або відомостей про товари (найменування, країна походження, виробник тощо) відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях, ці факти зазначаються в акті огляду.

Згідно акту митного огляду Одеська митниця ДФС в пункті 8.3 цього акту під час проведення митного огляду товару встановила відповідність опису товару тому, який був задекларований позивачем.

З огляду на викладене, враховуючи, що актом митного огляду не встановлено невідповідності фактичних характеристик, кількості та інших відомостей про товар, що поставлявся позивачем, відомостям, що зазначені в товаросупровідних документах, митних деклараціях, в тому числі щодо такої характеристики як стоковий товар, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що митний орган під час здійснення митного огляду підтвердив приналежність товару, митний огляд якого здійснювався, до стокового, що своєю чергою позбавляє відповідача права стверджувати про те, що за результатами митного огляду не підтверджено, що товар є стоковим.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що інспектор, який здійснював огляд товару не взмозі самостійно визначити чи є товар стоковим. Проте, в силу принципу належного урядування орган державної влади не вправі посилатися на некомпетентність своїх посадових осіб при вирішенні віднесених до їх відання питань, які стосуються прав та інтересів приватних осіб.

Безпідставним є посилання в оскаржуваному рішенні на ненадання позивачем платіжних документів, оскільки пунктом 4.1 договору передбачено здійснення оплати протягом 60 днів з дати поставки товару. Оскільки в силу зазначеного пункту інше не було передбачено додатками до договору, то посилання відповідача на пункт 4.3 договору щодо строків поставки при здійсненні авансового платежу, є безпідставним.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що для цілей визначення митної вартості товару ключовою є саме підтверджена загальна вартість товару, а не безумовне дотримання порядку її сплати чи умов контракту при перерахуванні продавцю коштів за товар.

Таким чином, відповідачем аргументовано не доведено, що подані позивачем відповідно до частини другої статті 53 МК документи мали недоліки та не могли достовірно свідчити про правильність визначення позивачем митної вартості. Тому, у відповідача не було підстав витребувати, а у позивача був відсутній законний обов`язок надавати додаткові документи, передбачені частиною третьою статті 53 МК.

Не зважаючи на це, позивач все ж надав додаткові документи, а відповідач в оскаржуваних рішеннях вказав на їх недоліки.

Так, в обґрунтування оскаржуваного рішення, відповідач вказував, що позивачем не було надано експортної декларації, сертифіката походження товару, висновків експертних установ. Водночас, відповідні документи відсутні у переліку, визначеному частиною другою статті 53 МК як обов`язкові документи, що мають бути подані декларантом. До того ж, в силу частини третьої статті 53 МК експортна декларація надається виключно у разі обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення митної вартості, чого відповідач, як зазначалося, не довів, та лише за її наявності у декларанта, факт чого позивач заперечив.

Особливу увагу в оскаржуваному рішенні відповідач також звертає увагу на недоліки прайс-листа, вказуючи про відсутність у ньому відомостей додо дати видачі, терміну дії, артикулів товару, наявність пропозиції виготовити товар іншої щільності. Наведені вимоги до прайс-листа відповідач встановлює на власний розсуд, не посилаючись на жодний нормативний документ.

Колегія суддів наголошує на тому, що ні вимоги національного, ні вимоги міжнародного законодавства не визначають змісту чи форми прайс-листа, а тому, за наявності у такому прайс-листі інформації про вартість товару, посилання відповідача на недоліки його змісту не можуть бути розцінені як такі, що безумовно свідчать про непідтвердження позивачем заявленої митної вартості.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що враховуючи подання позивачем всіх належних та достовірних документів відповідно до частини другої статті 53 МК, то недоліки додатково поданих відповідно до частини третьої статті 53 МК документів не можуть бути підставою для відмови у визначенні митної вартості за заявленим позивачем основним методом.

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено, що позивачем при декларуванні спірного товару заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість. Тому, оскаржуване рішення про коригування митної вартості є необґрунтованим та неправомірним.

Щодо неприйняття в строк, відведений статтею 255 МК рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 від 18.03.2019.

Відповідно до частин першої-третьої статті 255 МК митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування митного органу відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією згідно з цим Кодексом; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

У разі якщо товар декларується з використанням попередньої або періодичної митних декларацій, митне оформлення за цими деклараціями завершується у строк, що не перевищує чотирьох робочих годин з моменту їх подання.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що митне оформлення здійснюється протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу. Цей строк може бути продовжений у випадках, передбачених частиною другою статті 255 МК, зокрема на час подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу.

Так, як вірно встановив суд першої інстанції, 19.03.2019 об 11 год. 47 хв. відповідач отримав лист позивача №1903/19-01 від 19.03.2019 на запит про надання додаткових документів. Наведених обставин щодо часу отримання цього листа в апеляційній скарзі відповідач не спростував.

Не зважаючи на це, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийнято о 19 годині 19.03.2019, тобто з порушенням законодавчо встановленого строку у чотири години.

Наведене є додатковим свідченням протиправності оскаржуваного рішення відповідача.

Водночас, колегія суддів вважає відсутніми підстави для визнання протиправною бездіяльності головного державного інспектора Київської митниці ДФС Лакіди Н.Г., яка полягала в неприйнятті в строк, відведений статтею 255 МК рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 від 18.03.2019.

У даному випадку, враховуючи, що позивач не оскаржує відповідне рішення про відмову у митному оформленні товарів, то визнання протиправною бездіяльності посадової особи щодо його прийняття з порушенням встановленого строку, жодним чином не відновить права позивача у спірних правовідносинах, а отже не виконуватиметься основне завдання адміністративного судочинства.

Крім того, висновки щодо порушення статті 255 МК враховані судом при наданні оцінки правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, визнання протиправним та скасування якого і є належним способом захисту порушених прав позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій головного державного інспектора Київської митниці ДФС Діденко Н.І., які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 від 18.03.2019 другорядного методу визначення митної вартості товарів, то колегія суддів вказує, що у спірних правовідносинах, як зазначалося, має застосовуватись перший (основний) метод визначення митної вартості, який був заявлений при декларуванні позивачем, а тому позов в цій частині щодо незастосування другорядних методів визначення митної вартості не підлягає задоволенню. Крім того, такий спосіб захисту не є цілком ефективним, оскільки права позивача у даному випадку безпосередньо порушують не дії посадових осіб відповідача, а його рішення про коригування митної вартості, яке, з огляду на викладені вище висновки є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині позовних вимог про визнання дій та бездіяльності протиправною, а позов в цій частині залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Замінити відповідача у справі - Київську міську митницю ДФС на його правонаступника - Київську митницю Держмитслужби.

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС задовольнити частково.

Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року в частині позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльності головного державного інспектора Київської митниці ДФС Лакіди Наталії Григорівни, яка полягала у неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 від 18 березня 2019 року;

- визнання протиправними дій головного державного інспектора Київської митниці ДФС Діденко Наталії Іванівни, які полягали у відмові в застосуванні до товару №1 за митною декларацією ІМ40ТН №UA125110/2019/404773 від 18 березня 2019 року другорядного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів без урахування прийнятої Київською митницею ДФС ціни договору щодо подібного (аналогічного) товару №3 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/400297 від 11 січня 2019 року та щодо подібного (аналогічного) товару №1 за митною декларацією ІМ40ДТ №UA125110/2019/401505 від 08 лютого 2019 року.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов у скасованій частині позовних вимог залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов