Справа № 200/13797/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 р. Справа№200/13797/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , в особі свого представника, адвоката Органюка Юрія Юрійовича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення з 1 квітня 2016 року виплати призначеної позивачу за віком пенсії;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу заборгованість з призначеної пенсії, що виникла за період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Одночасно із позовними вимогами ОСОБА_1 заявив клопотання щодо допуску до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що він є пенсіонером за віком та особою, переміщеною з тимчасово окупованої території, знаходиться на обліку як отримувач пенсії в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

З 1 квітня 2016 року позивачу було призупинено виплату пенсії.

Підстави призупинення йому стали відомі 19 лютого 2019 року після того, як 6 лютого 2019 року його представник звернувся із адвокатським запитом до відповідача.

Відповідно до отриманої відповіді від управління з`ясувалось, що виплати призупинено до з`ясування місця фактичного проживання позивача.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, 22 листопада 2019 року представник позивача звернувся із адвокатським запитом № 22/11 до начальника управління Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління ПФУ Донецької області, в якому просив: виплатити заборгованість призначеної йому за віком пенсії, що виникла за період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» (даний запит був відправлений не електронну пошту фонду).

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплати йому пенсії за період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, оскільки управлінням не приймалося рішення про припинення виплати пенсії, фактично виплата була призупинена з 1 квітня 2016 після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб. Водночас, нормами діючого законодавства такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено. Зазначені обставини вказують на допущення відповідачем порушення вимог статті 49 Закону № 1058, яка визначає вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії (а.с. 3-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с. 14-15).

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 1-2).

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 15 січня 2020 року, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки позивач на обліку в управлінні не перебуває.

Як зазначено у відзиві, 11 травня 2019 року до управління надійшов запит пенсійної справи ОСОБА_1 від Головного Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 квітня 2019 року вих. № 90286/03.

Станом на 17 травня 2019 року листом (вих. № 12614/04) пенсійна справа позивача відправлена до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виключає можливість нарахування та виплату пенсії позивачу Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 27-28, 51-52, 88-92).

У відповіді на відзиві на адміністративний позов представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач перебував на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України до 17 травня 2019 року, після чого його пенсійна справа була відправлена до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. В свою чергу із листа Бахмутського-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької від 19 лютого 2019 року №4299/02 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на обліку в даному управлінні та отримував пенсію за віком, однак виплата йому була призупинена з 1 квітня 2016 року до засування місця фактичного проживання.

З довідки № 3002- від 23 квітня 2019 року слідує, що позивач взятий на облік Дарницьким районним в місті Києві управлінням праці та соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа, таким чином заборгованість з пенсії позивачу виникла з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, тобто, з боку Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької (а.с. 47-48).

Ухвалою суду від 22 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а також вирішено подальший розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 19 лютого 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду відзив на позовну заяву та додаткові (а.с. 35-36).

Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року повторно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду відзив на адміністративний позов та додаткові докази та відкладено підготовче засідання на 2 березня 2020 року (а.с. 65-66).

Ухвалою суду від 2 березня 2020 року відкладено підготовче засідання на 17-00 год 19 березня 2020 року та втретє зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду відзив на позовну заяву та додаткові докази (а.с. 81-82).

Ухвалою суду від 19 березня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 14 квітня 2020 року, знов зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду відзив на позовну заяву та додаткові докази (а.с. 93-94).

У відзиві на позов, який надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 22 квітня 2020 року, управління заперечує проти задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Позовні вимоги позивачем заявлені лише до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області; в позовній заяві ОСОБА_1 не зазначає про неправомірність дій з боку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо пенсійного забезпечення та, відповідно, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні.

З боку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні будь-які протиправні дії щодо пенсійного забезпечення позивача у період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року.

Пенсійна справа ОСОБА_1 отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві згідно запиту від 26 квітня 2019 року № 90286/03 від Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та з 1 травня 2019 року взято позивача на облік.

Відповідно до діючого законодавства орган, що проводить соціальні виплати на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними в місті Києві держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи (п. 15 вищезазначеної постанови). Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку визначеного Кабінету Міністрів України.

Станом на час подання відзиву на позов проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», розроблений Пенсійним фондом України та погоджений Мінсоцполітики, яким пропонується розв`язати питання, зокрема, щодо виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовилися від довідки, Пенсійним фондом України надіслано на погодження заінтересованим центральним органам виконавчої влади.

Окремого порядку проведення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам не прийнято і тому відсутні підстави для виплати коштів за минулий час (а.с. 136-139, 150-153).

Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі; призначено розгляд справи по суті на 13 травня 2020 року (а.с. 100) .

13 травня 2020 року позивач, представник позивача, представники відповідачів в судове засідання не з`явились; про місце, дату та час судового засідання повідомлялись судом належним чином.

Одночасно із позовними вимогами позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 5).

Причини неявки 13 травня 2020 року в судове засідання представників першого та другого відповідачів суду не повідомлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про дату, час і місце цього засідання та клопотання позивача про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності позивача, його представника та представників відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , позивач є пенсіонером за віком, має статус внутрішньо переміщеної особи (а.с. 6, 9, 115-116).

Перший відповідач, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35; є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції (а.с. 24-26).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції (а.с. 44-46, 110, 140).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, 24 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі із заявою про запит його пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України у м. Костянтинівка (зв.бік а.с. 113), на підставі якої управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі запросило пенсійну справу ОСОБА_1 із зазначеного управління (вих. № 2828/01-57 від 24 березня 2015 року) (а.с. 114).

З березня 2015 року по лютий 2016 року (включно) позивач отримував пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі (правонаступником якого є Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області).

З березня 2016 року виплата позивачу пенсії була призупинена (а.с. 120, 17).

Як вбачається з наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про розмір призначеної та виплаченої пенсії поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 відбулось з листопада 2019 року (а.с. 160).

За поясненням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призупинення пенсійних виплат ОСОБА_1 відбулось після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб та отриманням інформації про відсутність позивача за місцем фактичного проживання протягом тривалого часу (а.с. 17, 53-54).

Суд зазначає, що відповідачами по справі не надано відповідного рішення, оформленого належним чином про призупинення виплати належної позивачу пенсії.

6 лютого 2019 року представник позивача адвокатським запитом (вих. № 06/20) звернувся до начальника Бахмутського-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив надати публічну інформацію та копії документів, а саме повідомити підстави припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 (чи було прийнято рішення про припинення виплати чи була виплати призупинена) (…), а також просив повідомити перелік обставин за яких можлива виплата пенсій (а.с. 7).

За результатом розгляду звернення представника позивача Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням надана відповідь від 19 лютого 2019 року (вих. № 4299/02), в якій управління, стосовно ОСОБА_1 , зазначило, що останній перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа, отже в межах даних правовідносин механізм пенсійних виплат передбачено нормативно-правовими актами, передбаченими для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до діючого законодавства у разі неповідомлення про повернення до покинутого місця проживання приймається рішення про скасування дії довідки на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів ) особи за місцем проживання. Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця проживання є дані, отримані з відповідних державних реєстрів та результатів обміну інформацією з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

На підставі списків, отриманих в порядку обміну інформацією із відповідними службами, виплату пенсії ОСОБА_1 було призупинено з 1 квітня 2016 року до з`ясування місця фактичного проживання.

А також зазначено, що у відповідності до вимог діючого законодавства встановлений певний механізм поновлення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам, таким чином ОСОБА_1 для поновлення пенсійних виплат необхідно звернутися особисто до управління з документами, що посвідчують особу (а.с. 8, 53-54).

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про взяття останнього на облік до управління та запит його пенсійної справи з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 132).

За поясненнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, на підставі запиту Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 квітня 2019 року № 90286/03 пенсійна справа ОСОБА_1 була надіслана з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до управління другого відповідача.

Розпорядженням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14 травня 2019 року ОСОБА_1 знято з обліку в Бахмутсько-Лиманському управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 1 березня 2016 року у зв`язку із переїздом до іншого міста відповідно до запита № 90286/03 від 26 квітня 2019 року (а.с. 120).

Згідно пояснень другого відповідача, викладених у відзиві на позов, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 1 травня 2019 року.

Разом із цим відповідно до витягу із рішення Комісії № 28 від 1 серпня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначені соціальних виплат Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, оскільки не підтвердився факт проживання за адресою, вказаною заявником (а.с. 132).

Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 30 вересня 2019 року, з якою він знов звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про взяття його на облік до управління та запит його пенсійної справи з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 131).

Згідно наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві довідки ОСОБА_1 отримує пенсію з листопада 2019 року (а.с. 160).

22 листопада 2019 року представник позивача звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із адвокатським запитом вих. № 22/11, в якому просив управління виплатити заборгованість призначеної за віком пенсії ОСОБА_1 , що виникла за період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», додавши до запиту, серед іншого, пенсійне посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 2008 року та інше (а.с. 10).

За наслідками розгляду звернення адвоката Органюка Ю.Ю. від імені ОСОБА_1 , управлінням надана відповідь від 26 листопада 2019 року (вих. № 29180/02), в якій роз`яснено підстави призупинення виплати пенсії останньому, механізм поновлення пенсійних виплат, який, за поясненням першого відповідача, ОСОБА_1 дотримано не було, а також повідомлено, що пенсійна справа ОСОБА_1 знята з обліку та надіслана до Головного управління Пенсійного фону України в м. Києві ВзППП № 2, згідно запиту від 26 квітня 2019 року № 90286/03 (а.с.17).

Будучи незгодним із тривалим неотриманням пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України "Про пенсійне забезпечення") пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й "інші випадки, передбачені законом".

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування «інших випадків, передбачених законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для не нарахування та невиплати позивачу пенсії з 1 березня 2016 року, отже такі дії відповідача є неправомірними.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 9 КАС України позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення йому виплати пенсії підлягають задоволенню із зазначенням дати припинення виплати пенсії - 1 березня 2016 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити позивачу заборгованість з призначеної пенсії, що виникла за спірний період, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 були внесені зміни до Порядку № 365, відповідно до яких пункт 15 зазначеного Порядку викладений в такій редакції:

"15. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Вказані зміни набули чинності 12 травня 2018 року.

Таким чином, суми соціальних виплат (в тому числі пенсій), які не виплачені за минулий період (заборгованість за минулі періоди), обліковуються в органі, що з д і й с н ю є соціальні виплати.

В межах спірних правовідносин робочим органом Пенсійного фонду, якій з д і й с н ю є соціальні виплати (пенсійні виплати) позивачу є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно, позовні вимоги позивача про зобов`язання Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити позивачу заборгованість з призначеної пенсії - задоволенню не підлягають.

Разом із цим суд зазначає наступне.

Враховуючи встановлені судом обставини суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та надати оцінку діям другого відповідача з приводу не виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, яка виникла за період з 1 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом с п о р і в у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий с п і р.

Зі змісту п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України вбачається, що суд може зобов`язати відповідача вчинити певні дії у разі прийняти рішення про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із заявою про виплату йому виниклої заборгованості.

Тобто, в межах даної справи не встановлено наявність спору між позивачем та другим відповідачем з приводу невиплати позивачу заборгованості з пенсії, що виникла за період з 1 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року.

Питання невиплати позивачу другим відповідачем заборгованості з а у м о в и звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із відповідною заявою не є спірним в межах даної справи.

Відповідно, суд не має підстав зобов`язувати другого відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за період з 1 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року.

Враховуючи, що клопотання позивача про здійснення виплати йому заборгованості з пенсії шляхом зарахування на банківській рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» та клопотання про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми пенсії за один місяць, є похідними від позовних вимог позивача про зобов`язання виплатити таку заборгованість, вони також не підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Як вбачається з квитанції № 63391 від 10 грудня 2019 року за подачу до суду позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Згідно частин 1 та 3 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом встановлено порушення прав позивача з боку першого відповідача (шляхом призупинення виплати пенсії), а позовні вимоги, в задоволенні яких судом вирішено відмовити, є похідними від основних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути із першого відповідача судові витрати, понесенні позивачем при зверненні до суду із даним позовом, в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 255, 295, 297, п. 3 розділу VI Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення з 1 березня 2016 року виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивні частини складені та підписані 13 травня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження судових рішень продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 25 травня 2020 року.

Повний текст судового рішення буде складений та підписаний протягом 10 днів після розгляду справи.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , в особі свого представника, адвоката Органюка Юрія Юрійовича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення з 1 квітня 2016 року виплати призначеної позивачу за віком пенсії;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу заборгованість з призначеної пенсії, що виникла за період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Одночасно із позовними вимогами ОСОБА_1 заявив клопотання щодо допуску до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що він є пенсіонером за віком та особою, переміщеною з тимчасово окупованої території, знаходиться на обліку як отримувач пенсії в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

З 1 квітня 2016 року позивачу було призупинено виплату пенсії.

Підстави призупинення йому стали відомі 19 лютого 2019 року після того, як 6 лютого 2019 року його представник звернувся із адвокатським запитом до відповідача.

Відповідно до отриманої відповіді від управління з`ясувалось, що виплати призупинено до з`ясування місця фактичного проживання позивача.

З метою вжиття заходів досудового врегулювання спору, 22 листопада 2019 року представник позивача звернувся із адвокатським запитом № 22/11 до начальника управління Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління ПФУ Донецької області, в якому просив: виплатити заборгованість призначеної йому за віком пенсії, що виникла за період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» (даний запит був відправлений не електронну пошту фонду).

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплати йому пенсії за період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, оскільки управлінням не приймалося рішення про припинення виплати пенсії, фактично виплата була призупинена з 1 квітня 2016 після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб. Водночас, нормами діючого законодавства такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено. Зазначені обставини вказують на допущення відповідачем порушення вимог статті 49 Закону № 1058, яка визначає вичерпний перелік підстав для припинення виплати пенсії (а.с. 3-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с. 14-15).

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 1-2).

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 15 січня 2020 року, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки позивач на обліку в управлінні не перебуває.

Як зазначено у відзиві, 11 травня 2019 року до управління надійшов запит пенсійної справи ОСОБА_1 від Головного Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 квітня 2019 року вих. № 90286/03.

Станом на 17 травня 2019 року листом (вих. № 12614/04) пенсійна справа позивача відправлена до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що виключає можливість нарахування та виплату пенсії позивачу Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 27-28, 51-52, 88-92).

У відповіді на відзиві на адміністративний позов представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач перебував на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України до 17 травня 2019 року, після чого його пенсійна справа була відправлена до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. В свою чергу із листа Бахмутського-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької від 19 лютого 2019 року №4299/02 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на обліку в даному управлінні та отримував пенсію за віком, однак виплата йому була призупинена з 1 квітня 2016 року до засування місця фактичного проживання.

З довідки № 3002- від 23 квітня 2019 року слідує, що позивач взятий на облік Дарницьким районним в місті Києві управлінням праці та соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа, таким чином заборгованість з пенсії позивачу виникла з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, тобто, з боку Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької (а.с. 47-48).

Ухвалою суду від 22 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а також вирішено подальший розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 19 лютого 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду відзив на позовну заяву та додаткові (а.с. 35-36).

Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року повторно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду відзив на адміністративний позов та додаткові докази та відкладено підготовче засідання на 2 березня 2020 року (а.с. 65-66).

Ухвалою суду від 2 березня 2020 року відкладено підготовче засідання на 17-00 год 19 березня 2020 року та втретє зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду відзив на позовну заяву та додаткові докази (а.с. 81-82).

Ухвалою суду від 19 березня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 14 квітня 2020 року, знов зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду відзив на позовну заяву та додаткові докази (а.с. 93-94).

У відзиві на позов, який надійшов від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 22 квітня 2020 року, управління заперечує проти задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Позовні вимоги позивачем заявлені лише до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області; в позовній заяві ОСОБА_1 не зазначає про неправомірність дій з боку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо пенсійного забезпечення та, відповідно, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні.

З боку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відсутні будь-які протиправні дії щодо пенсійного забезпечення позивача у період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року.

Пенсійна справа ОСОБА_1 отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві згідно запиту від 26 квітня 2019 року № 90286/03 від Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та з 1 травня 2019 року взято позивача на облік.

Відповідно до діючого законодавства орган, що проводить соціальні виплати на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними в місті Києві держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи (п. 15 вищезазначеної постанови). Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку визначеного Кабінету Міністрів України.

Станом на час подання відзиву на позов проект постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», розроблений Пенсійним фондом України та погоджений Мінсоцполітики, яким пропонується розв`язати питання, зокрема, щодо виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовилися від довідки, Пенсійним фондом України надіслано на погодження заінтересованим центральним органам виконавчої влади.

Окремого порядку проведення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам не прийнято і тому відсутні підстави для виплати коштів за минулий час (а.с. 136-139, 150-153).

Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі; призначено розгляд справи по суті на 15 травня 2020 року (а.с. 100) .

15 травня 2020 року позивач, представник позивача, представники відповідачів в судове засідання не з`явились; про місце, дату та час судового засідання повідомлялись судом належним чином.

Одночасно із позовними вимогами позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 5).

Причини неявки 15 травня 2020 року в судове засідання представників першого та другого відповідачів суду не повідомлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про дату, час і місце цього засідання та клопотання позивача про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності позивача, його представника та представників відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , позивач є пенсіонером за віком, має статус внутрішньо переміщеної особи (а.с. 6, 9, 115-116).

Перший відповідач, Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35; є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції (а.с. 24-26).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції (а.с. 44-46, 110, 140).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, 24 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі із заявою про запит його пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України у м. Костянтинівка (зв.бік а.с. 113), на підставі якої управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі запросило пенсійну справу ОСОБА_1 із зазначеного управління (вих. № 2828/01-57 від 24 березня 2015 року) (а.с. 114).

З березня 2015 року по лютий 2016 року (включно) позивач отримував пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі (правонаступником якого є Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області).

З березня 2016 року виплата позивачу пенсії була призупинена (а.с. 120, 17).

Як вбачається з наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про розмір призначеної та виплаченої пенсії поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 відбулось з листопада 2019 року (а.с. 160).

За поясненням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області призупинення пенсійних виплат ОСОБА_1 відбулось після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб та отриманням інформації про відсутність позивача за місцем фактичного проживання протягом тривалого часу (а.с. 17, 53-54).

Суд зазначає, що відповідачами по справі не надано відповідного рішення, оформленого належним чином про призупинення виплати належної позивачу пенсії.

6 лютого 2019 року представник позивача адвокатським запитом (вих. № 06/20) звернувся до начальника Бахмутського-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив надати публічну інформацію та копії документів, а саме повідомити підстави припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 (чи було прийнято рішення про припинення виплати чи була виплати призупинена) (…), а також просив повідомити перелік обставин за яких можлива виплата пенсій (а.с. 7).

За результатом розгляду звернення представника позивача Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням надана відповідь від 19 лютого 2019 року (вих. № 4299/02), в якій управління, стосовно ОСОБА_1 , зазначило, що останній перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа, отже в межах даних правовідносин механізм пенсійних виплат передбачено нормативно-правовими актами, передбаченими для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до діючого законодавства у разі неповідомлення про повернення до покинутого місця проживання приймається рішення про скасування дії довідки на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів ) особи за місцем проживання. Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця проживання є дані, отримані з відповідних державних реєстрів та результатів обміну інформацією з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

На підставі списків, отриманих в порядку обміну інформацією із відповідними службами, виплату пенсії ОСОБА_1 було призупинено з 1 квітня 2016 року до з`ясування місця фактичного проживання.

А також зазначено, що у відповідності до вимог діючого законодавства встановлений певний механізм поновлення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам, таким чином ОСОБА_1 для поновлення пенсійних виплат необхідно звернутися особисто до управління з документами, що посвідчують особу (а.с. 8, 53-54).

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про взяття останнього на облік до управління та запит його пенсійної справи з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 132).

За поясненнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, на підставі запиту Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 квітня 2019 року № 90286/03 пенсійна справа ОСОБА_1 була надіслана з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до управління другого відповідача.

Розпорядженням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14 травня 2019 року ОСОБА_1 знято з обліку в Бахмутсько-Лиманському управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 1 березня 2016 року у зв`язку із переїздом до іншого міста відповідно до запита № 90286/03 від 26 квітня 2019 року (а.с. 120).

Згідно пояснень другого відповідача, викладених у відзиві на позов, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 1 травня 2019 року.

Разом із цим відповідно до витягу із рішення Комісії № 28 від 1 серпня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначені соціальних виплат Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, оскільки не підтвердився факт проживання за адресою, вказаною заявником (а.с. 132).

Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 30 вересня 2019 року, з якою він знов звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про взяття його на облік до управління та запит його пенсійної справи з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 131).

Згідно наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві довідки ОСОБА_1 отримує пенсію з листопада 2019 року (а.с. 160).

22 листопада 2019 року представник позивача звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із адвокатським запитом вих. № 22/11, в якому просив управління виплатити заборгованість призначеної за віком пенсії ОСОБА_1 , що виникла за період з 2 квітня 2016 року по 22 квітня 2019 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», додавши до запиту, серед іншого, пенсійне посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 2008 року та інше (а.с. 10).

За наслідками розгляду звернення адвоката Органюка Ю.Ю. від імені ОСОБА_1 , управлінням надана відповідь від 26 листопада 2019 року (вих. № 29180/02), в якій роз`яснено підстави призупинення виплати пенсії останньому, механізм поновлення пенсійних виплат, який, за поясненням першого відповідача, ОСОБА_1 дотримано не було, а також повідомлено, що пенсійна справа ОСОБА_1 знята з обліку та надіслана до Головного управління Пенсійного фону України в м. Києві ВзППП № 2, згідно запиту від 26 квітня 2019 року № 90286/03 (а.с.17).

Будучи незгодним із тривалим неотриманням пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України "Про пенсійне забезпечення") пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й "інші випадки, передбачені законом".

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування «інших випадків, передбачених законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для не нарахування та невиплати позивачу пенсії з 1 березня 2016 року, отже такі дії відповідача є неправомірними.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 9 КАС України позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо припинення йому виплати пенсії підлягають задоволенню із зазначенням дати припинення виплати пенсії - 1 березня 2016 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити позивачу заборгованість з призначеної пенсії, що виникла за спірний період, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 були внесені зміни до Порядку № 365, відповідно до яких пункт 15 зазначеного Порядку викладений в такій редакції:

"15. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Вказані зміни набули чинності 12 травня 2018 року.

Таким чином, суми соціальних виплат (в тому числі пенсій), які не виплачені за минулий період (заборгованість за минулі періоди), обліковуються в органі, що з д і й с н ю є соціальні виплати.

В межах спірних правовідносин робочим органом Пенсійного фонду, якій з д і й с н ю є соціальні виплати (пенсійні виплати) позивачу є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно, позовні вимоги позивача про зобов`язання Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити позивачу заборгованість з призначеної пенсії - задоволенню не підлягають.

Разом із цим суд зазначає наступне.

Враховуючи встановлені судом обставини суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та надати оцінку діям другого відповідача з приводу не виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, яка виникла за період з 1 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом с п о р і в у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий с п і р.

Зі змісту п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України вбачається, що суд може зобов`язати відповідача вчинити певні дії у разі прийняти рішення про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із заявою про виплату йому виниклої заборгованості.

Тобто, в межах даної справи не встановлено наявність спору між позивачем та другим відповідачем з приводу невиплати позивачу заборгованості з пенсії, що виникла за період з 1 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року.

Питання невиплати позивачу другим відповідачем заборгованості з а у м о в и звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із відповідною заявою не є спірним в межах даної справи.

Відповідно, суд не має підстав зобов`язувати другого відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за період з 1 березня 2016 року по 31 жовтня 2019 року.

Враховуючи, що клопотання позивача про здійснення виплати йому заборгованості з пенсії шляхом зарахування на банківській рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» та клопотання про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми пенсії за один місяць, є похідними від позовних вимог позивача про зобов`язання виплатити таку заборгованість, вони також не підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Як вбачається з квитанції № 63391 від 10 грудня 2019 року за подачу до суду позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Згідно частин 1 та 3 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом встановлено порушення прав позивача з боку першого відповідача (шляхом призупинення виплати пенсії), а позовні вимоги, в задоволенні яких судом вирішено відмовити, є похідними від основних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути із першого відповідача судові витрати, понесенні позивачем при зверненні до суду із даним позовом, в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 255, 295, 297, п. 3 розділу VI Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення з 1 березня 2016 року виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивні частини складені та підписані 13 травня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження судових рішень продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 25 травня 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна