Справа № 930/518/20
Суддя: Царапора О. П.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 930/518/20
Провадження №2-а/930/16/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

В складі головуючого судді Царапори О.П.

при секретарі Євтодієвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Монастирського відділення поліції ГУНП про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 2019 року інспектором СРПП Монастирського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області майором поліції Шуя Володимиром Степановичем було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке було зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 756893.

Згідно змісту даної постанови ОСОБА_1 здійснив обгін транспортного засобу, що рухався попереду в попутному напрямку на крутих поворотах з обмеженою оглядовістю, при цьому перетнув вузьку суцільну лінію, (розмітка 1.1. ПДР України).

Відповідно до положень Правил дорожнього руху України розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, па які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до вказаної постанови, працівником поліції було прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425,00 гривень.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, винесена безпідставно з порушенням встановленого порядку та без належних доказів, оскільки здійснюючи рух позивач був змушений здійснити обгін, так як перед його транспортним засобом рухався автомобіль у несправному стані (викиди чорного диму з вихлопної труби),зі швидкістю менше 30 км/год, а розмітка дорожнього покриття була в неналежному стані і для безпечності та уникнення дорожньо-транспортної пригоди, він вимушений був здійснити обгін.

Однак, Відповідач не дослідив всі обставини справи та не належним чином не довів мою

Позивача винуватість у вчиненні ад міністративного правопорушення, про що було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Просив суд визнати дану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП протиправною.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач інспектор СРПП Монастирського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області майором поліції Шуя В.С. відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.02.2020 року.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Від відповідача заяв та клопотань пов`язаних із розглядом справи не надходило.

Процесуальні дії у справі

Відповідно до ухвали судді від 28.02.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Монастирського відділення поліції ГУНП про визнання протиправною та скасування постанови в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.04.2020 року на 14-00 год.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів 07.04.2020 року та 08.05.2020 року на веб - порталі "Судова влада" судом розміщено оголошення про відкадення справи розглядом.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав.

Ухвалою суду від 08.05.2020 року підготовче судове засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 27.05.2020 на 08:00 год.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився та не надіслав письмових заперечень проти позову, що у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфіковано судом як визнання позову. Будь-яких заперечень та доказів на спростування доводів адміністративного позову відповідачем не надано, у зв`язку із чим суд вважає, що перешкод для розгляду справи немає.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази

Зі змісту постанови серії БАА № 756893 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 20.02.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем здійснив обгін транспортного засобу, що рухався попереду нього в попутному напрямку на крутих поворотах з обмеженою оглядовістю, при цьому перетнув вузьку суцільну лінію, чим порушив 1.1. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КУпАП, внаслідок чого на нього накладено інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позивач ОСОБА_1 вважає дії працівника поліції неправомірними, а постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 425 гривень незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Відповідно до ч. 3ст. 268 КАС Українинеприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 9ст. 205 КАС Українисправа розглянута в письмовому провадженні.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до положень ч. 4ст. 229 КАС Українифіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає необхідним задовольнити позов з наступних підстав.

А тому суд вважає, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, положеннями ч.2ст.19 Конституції Українивстановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.72 КАС Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2ст.77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно з ч.2ст.77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач будь-яких доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, не надав та не спростував твердження позивача, що б підтверджували наявність у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.122 КУпАП.

За змістом статті 245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно дост.280КУпАП орган (посадоваособа)при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки,відеозаписучизасобівфото-ікінозйомки, відеозапису,які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідност.252цього Кодексуорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Натомість, на підтвердження встановленого у постанові вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ОСОБА_1 п.1.1 ПДР України, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-ікінозйомки, відеозапису тощо, відповідачем не надано.

Згідно ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини.

Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Всупереч даним вимогам, відповідачем об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченихст. 251 КУпАП, не надано. А оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1 , оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У відповідності до п. п. 4.1, 4.2 мотивувальної частинирішення КонституційногоСуду Українивід 22грудня 2010року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно з частиною другою статті 61Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності.

Висновки суду

В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Об`єктивних доказів, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху відповідачем зібрано не було.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушеннязакриттю.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 268, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Монастирського відділення поліції ГУНП про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову серії серії БАА № 756893 від 20.02.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу 425 гривень за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Немирівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

При цьому, відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо, зокрема, апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: О.П. Царапора