Справа № 541/356/20
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/356/20
Провадження №2-а/541/9/2020
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
27 травня 2020 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Куцин В. М.
секретаря судових засідань Євдокимової Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Миргородського ВП Головного управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Решітька Руслана Миколайовича, Головного управління національної поліції України в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №682112 від 14.02.2020, інспектора СРПП №4 Миргородського ВП Головного управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Решітька Руслана Миколайовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 340 грн.
Ухвалою судді від 20 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління національної поліції України в Полтавській області.
Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною.
Відповідно до п. 31.4. ПДР Забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності таких технічних несправностей: 31.4.3. Зовнішні світлові прилади: а) кількість» тип» колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Таким чином, даний пункт ПДР ним порушений не був, тому застосування до нього покарання передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП як за «Керування ... транспортними засобами, що мають несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби)» є неправомірним.
Відповідно до частини «ї» п. 31.4.7 ПДР Забороняється експлуатація транспортних засобів ... за наявності таких технічних несправностей ...: відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж .
Жодний вантаж він не перевозив, тому і даний пункт ПДР порушений не був. Застосування покарання передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП як за «інші технічні несправності» є знову ж таки неправомірним.
Відповідно до п.п. «б» п.31.6. ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.
Несправність він виявив після зупинки автомобіля інспектором, і в присутності інспектора усунув несправність на місці, вдаривши декілька разів по задній фарі. Вважає, що задні габаритні ліхтарі перестали працювати після того, як він в`їхав у вибоїну на дорозі, оскільки перед початком руху ним було перевірено справність транспортного засобу і лише потім розпочато рух. Однак, незважаючи на усунуту несправність, та його незгоду у вчиненні правопорушення, інспектор відразу ж виніс постанову про притягнення до відповідальності ув вигляді штрафу 340 грн. Отримавши копію постанови, він побачив, що у ній мається допис про відсутність на автомобілі і бризговиків, хоча вони були на ньому у момент зупинки, і є на даний час.
Крім того інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення, оскільки в п.31.6 ПДР України, за порушення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності, мова йде про заборону подальшого руху транспортних засобів, у яких, зокрема, у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів. Враховуючи вищевикладені обставини, та усунення вищевказаної несправності, яка сталася під час руху автомобіля, на місці зупинки, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення і його безпідставно притягнуто до відповідальності.
На його думку, керування транспортним засобом у якому не горять під час руху задні габаритні ліхтарі не є порушенням у розумінні ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки положенням даної статті адміністративна відповідальність передбачена виключно у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності у роботі зовнішніх світлових приладів.
Тобто, в даному випадку, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, інспектору необхідно було б встановити саме несправність у роботі зовнішніх світлових приладів, як причину їх вимкненості та підставу для притягнення до адміністративної відповідальності, чого зроблено не було та об`єктивно зроблено бути вже не може. Однак відповідачем у постанові зазначено не про не справність габаритних ліхтарів, а про те, що вони не горіли, що не може свідчити про їх несправність. Таким чином, позивач вважає, що даний пункт ПДР України ним порушений не був, тому застосування до нього покарання, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, як за «Керування транспортними засобами, що мають несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби)» є неправомірним.
Оскаржувана постанова була складена за його відсутності у службовому автомобілі поліції, що також є грубим порушенням, оскільки розгляд справи мав проводитися в його присутності.
Оскаржувана постанова є незаконною, винесеною з порушенням порядку, передбаченого законодавством, та конституційних прав позивача, є необгрунтованою, оскільки в супереч п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в постанові не наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та безпідставно необґрунтовано без зазначення будь-яких мотивів прийнятого рішення тому просив визнати її незаконною та скасувати.
Відповідач інспектор Решітько Р.М. та представник Управління патрульної поліції в Полтавській області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.
Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП, настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до змісту п.п. б п. 31.6 ПДР України, на який наявне посилання в оскаржуваній постанові, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.
Тобто, п. 31.6.б ПДР України, на який посилається відповідач у оскаржуваній постанові, не забороняє експлуатацію транспортного засобу, а забороняє подальший рух такого транспортного засобу.
Підстави, за яких забороняється експлуатація транспортного засобу, викладені у п. 31.3, п.31.4.3 Правил дорожнього руху, на які відсутні посилання у оскаржуваній постанові.
Крім цього, вказані норми ПДР України не передбачають заборону експлуатації транспортного засобу у разі, коли не горять лампи задніх габаритних ліхтарів у темну пору доби.
У відповідності до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Позивач посилається на те, що несправність ламп задніх габаритних ліхтарів він виявив лише після зупинки його співробітниками поліції. До цього такої технічної несправності не було. Несправність була усунута на місці, що об`єктивно підтверджується відеозаписом наданим відповідачем на підтвердження обставин викладених в постанові і позивач мав повне право продовжувати рух своїм транспортним засобом.
Частина 2 статті 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не надав суду доказів того, що позивач, знаючи про несправність задніх габаритних ліхтарів, умисно продовжував рух свого транспортного засобу до його зупинки співробітниками поліції.
Як і не надав доказів, що позивачем порушені вимоги п.31.4.7 «е» яким заборонена експлуатація транспортного засобу за відсутності передбаченого конструкцією бампера або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризговиків, оскільки з наданого суду запису відеофіксації скоєння правопорушення не можливо перевірити вказану в постанові обставину, що підтверджує факт скоєння правопорушення Більше того, законом передбачена адміністративна відповідальність за відсутність при експлуатації транспортного засобу грязезахисних фартухів і бризговиків, в той час як постанова містить обвинувачення лише щодо відсутності бризговиків.
Відповідачем також не спростовано твердження позивача, викладені в постанові, щодо порушення його права на захист під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити чи були позивачу взагалі роз`яснені права передбачені ст.268КУпАП, а наданий відеозапис не містить інформації про порядок розгляду справи про скоєння адміністративного правопорушення позивачем та взагалі не містить аудіофіксації.
Будь-яких заперечень на наведені позивачем обставини від відповідача не надійшло.
Враховуючи вищевикладені обставини та також те, що оскаржувана постанова винесена в зв`язку з порушеннями п. п. «б» п.31.6 Правил дорожнього руху, яка забороняє лише подальший рух транспортного засобу за наявності певного виду несправності, а ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність виключно за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), а доказів про наявність інших технічних несправностей, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється відповідачем суду не надано. Крім того, враховуючи, що відповідачем не спростовано, що інспектором були грубо порушені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки не вжито будь-яких дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, приймаючи до уваги позицію викладену в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями закону.
Отже, встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим ст. 2 КАС України, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята інспектором не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень і про скасування або визнання не чинним рішення.
Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні не виконано усі вимоги чинного законодавства та не з`ясовано усіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 19, 25, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП, суд, -
Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Миргородського ВП Головного управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Решітька Руслана Миколайовича, Головного управління національної поліції України в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.
Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 6822112 від 14.02.2020 року, винесену інспектором СРПП №4 Миргородського ВП Головного управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Решітько Русланом Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП, - закрити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення і не пізніше з дня закінчення карантину встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: В. М. Куцин