Справа № 359/2894/20
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/103/2020
Справа № 359/2894/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Вітківському Є.О.,

розглянувши правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції, командира роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Волкова Тимура Абдуловича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати незаконними дії старшого лейтенанта поліції командира роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Волкова Тимура Абдуловича щодо складання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2322908 від 31 березня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП. Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2322908 від 31 березня 2020 року, а провадження у справі закрити.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що ОСОБА_1 безпідставно зупинено старшим лейтенантом поліції, командиром роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Волковим Т.А., який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2322908 від 31 березня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510,00 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач ніби рухався у полосі для руху громадського транспорту.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання постанови вчинено з порушенням норм закону.

Ухвалою суду від 13 квітня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та залучено в якості третьої особи Департамент патрульної поліції Національної поліції України. Відповідачу та третій особі направлено копію ухвали про відкриття провад-ження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї додатків.

12 травня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що старший лейтенант поліції командир роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Волков Т.А. при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а постанова серії ЕАК № 2322908 від 31 березня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства, а тому, на його думку, немає підстав для її скасування. Так, під час несення служби 31 березня 2020 року о 15 год. 34 хв., відповідачем виявлено транспортний засіб «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснював рух в смузі для руху маршрутних транспортних засобів по вул. Володимира Брожка, 98. Після чого відповідачем було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

Старший лейтенант поліції командира роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Волков Т.А. підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 (а) ПДР. Позивачу було роз`яснено, що він порушив п. 17.1 ПДР та в його діях присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

26 травня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника третьої особи Щур І.В., яким представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а постанова винесена з дотриманням правил чинного законодавства. Крім того до відзиву додано оптичний носій з відео файлами.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 31 березня 2020 року старшим лейтенантом поліції, командиром роти №1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Волковим Т.А., винесено постанову серії ЕАК № 2322908 якою вирішено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністратив-не правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 керуючи т/з «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , 31 березня 2020 року о 15 год. 34 хв. у м. Київ по вул. В.Брожка, 98, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеної знаком 5.8, чим порушив пункт 17.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно ч. 3 ст. 122 КупАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 17.1 Правил дорожнього руху України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі) на цій смузі.

З позовної заяви вбачається, що позивач не визнає свою вину в скоєнні адміністратив-ного правопорушення, оскільки стверджує, що здійснив виїзд на смугу руху маршрутних транспортних засобів виключно для здійснення повороту з неї праворуч.

Відповідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач не надав суду жодних доказів того, що позивач, керуючи транспортним засобом, допустив вищевказане адміністративне правопорушення, тоді як саме на нього законом покладено обов`язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.

Крім того, відповідач не надав до суду доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, доказів безпосереднього скоєння адміністративного правопорушення.

Наданий до відзиву представником третьої особи Щур І.В. оптичний носій з відео файлами не містить доказів вчинення позивачем оспорюваного правопорушення, а лише містить фрагмент спілкування патрульного з позивачем в процесі якого складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши складену постанову серії ЕАК № 2322908 та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, зокрема п. 17.1 Правил дорожнього руху, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що інших доказів, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП України, відповідач до суду не надав.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність оскаржуваного рішення, суду не надав.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на відсутність належних доказів вини позивача, суд позбавлений можливості зробити однозначний висновок щодо наявності події правопорушення та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, та ту обставину, що відповідачем не надано суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд приходить висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, суд вважає за можливе позов задовольнити, скасувати постанову серії ЕАК № 2322908 від 31 березня 2020 року, а провадження у справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позову заяву ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції, командира роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Волкова Тимура Абдуловича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого лейтенанта поліції командира роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Волкова Тимура Абдуловича щодо складання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2322908 від 31 березня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510,00 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2322908 від 31 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень - скасувати.

Провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Яковлєва Л.В.