Справа № 820/242/16
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 травня 2020 р. № 820/242/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бадюкова Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Андрущенко Д.В.,

представника позивача - Літкевич О.В.,

представника відповідачів - Литовченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )

до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ),

Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, )

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - похивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25 грудня 2015 року № 4542/к "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області з 25 грудня 2015 року;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення на посаді;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач-1, Мінюст, МЮУ), Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі по тексту - відповідач-2, ГТУЮ, управління), третя особа - начальник Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чурсін Олександр Вікторович про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати - задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 25 грудня 2015 року № 4542/к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області з 25 грудня 2015 року. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.12.2015 року по 20.04.2016 року у розмірі 16667,37 грн. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят сім гривень 37 копійок). Допущено до негайного виконання постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року апеляційні скарги Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Міністерства юстиції України задоволено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016р. по справі № 820/242/16 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Начальник Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чурсін Олександр Вікторович про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати - відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року у цій справі скасовано. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та справу №820/242/16 в цій частині направлено на новий судовий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду, а в іншій частині - залишено без змін.

18.02.2020 року зазначену справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано у провадження судді Бадюкову Ю.В.

28.04.2020 за вхідним реєстраційним № 01-26/33115/2020 канцелярією суду зареєстровано заяву представника позивача від 27.04.2020 про уточнення позовних вимог по адміністративному позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 182-190, т.3).

Згідно вказаної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ), Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) по справі №820/242/16 були викладені в такій редакції:

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (ідентифікаційний номер юридичної особи 34859512, місцезнаходження: 61002, місто Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) па користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку в розмірі 730 490 (сімсот тридцять тисяч чотириста дев`яносто) гривень 88 копійок за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2015 року по дату 12.02.2020 року з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів;

- стягнути з Міністерства юстиції України ідентифікаційний номер юридичної особи 00015622, місцезнаходження: 01001, місто Київ, вул. Архітектора Городецького, 13 середній заробіток за час затримки виконання судовою рішення про поновлення на роботі за період з 13 лютого 2020 року по 03 березня 2020 року у розмірі 9201 (дев`ять тисяч двісті одна) гривень 92 копійок з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (ідентифікаційний номер юридичної особи 34859512, місцезнаходження: 61002, місто Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію за затримку виплати середнього заробітку та час вимушеного прогулу у розмірі 4704 (чотири тисячі сімсот чотири) гривні 36 копійок;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмір» стягнення за один місяць.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року прийнято адміністративну справу до розгляду в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме щодо стягнення з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (ідентифікаційний номер юридичної особи 34859512, місцезнаходження: 61002, місто Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16) па користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку в розмірі 730 490 (сімсот тридцять тисяч чотириста дев`яносто) гривень 88 копійок за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2015 року по дату 12.02.2020 року з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

В обґрунтування позовної заяви, з урахування прийнятої до розгляду заяви представника позивача в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначено, що 03 березня 2020 року на виконання Постанови Верховного Суду від 12 лютого 2020 року Міністерством юстиції України було видано наказ №936/к від 03.03.2020 «Про скасування наказу», яким скасовано наказ Міністерства юстиції України від 25.12.2015 №4542/к «Про звільнення ОСОБА_1 » та зобов`язано в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України Кравченко Л.М. вжити заходів щодо поновлення ОСОБА_1 з 25.12.2015 року на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

03 березня 2020 року в.о. Державний секретар Міністерства юстиції України Кравченко Л. видала наказ №937/к від 03.03.2020 «Про поновлення», яким поновила ОСОБА_1 з 25.12.2015 року на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Таким чином, 03.03.2020 Міністерством юстиції України було поновлено позивача на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області, а відповідно позивач мас право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.12.2015 по 12.02.2020 року на підставі ч. 2 ст. 265 КЗпП та на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення на підставі ст. 236 КЗпП з 13.02.2020 по 02.03.2020 року.

Проте, звертає увагу суду на те, що незважаючи на виконання Міністерством юстиції України судового рішення №820/242/16 в частині поновлення позивача па посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Харківські області на теперішній час ані Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області, ані Міністерством юстиції України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2015 по 12.02.2020 року ОСОБА_1 не виплачено.

Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок №100), середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за передні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не працював жодного робочого дня середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 Порядку.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункту 5 Порядку № 100).

В матеріалах справи №820/242/16 (арк. 88-89 т. 1) міститься Довідка про заробітну плату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) №06.01-13/06.01-63/336 від 02.02.2016, згідно з якою відповідно до п. 2 абз. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (зі змінами) середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за період з жовтня 2015 року по листопад 2015 року складає 4218,19 грн., середньоденна заробітна плата складає 205,77 грн.

Згідно з наданою Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області Довідкою про розмір заробітної плати №42/06.01-34/06-01-74/42 від 10.04.2020 заробітна плата, нарахована позивачу за фактично відпрацьований час та виплачена 25.12.2015, склала 3729,33 грн. та складалася з таких складових: посадовий оклад - 2732,09 грн., надбавка за вислугу років на державній службі (20% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг) - 563,64 грн., надбавка за 7 ранг державного службовця - 86,09 грн., премія - 0,00 грн., доплата за науковий ступінь (5% посадового окладу) - 136,60 грн., оплата праці за період відрядження - 210,91 грн.

При цьому, згідно з даними зазначеної Довідки про розмір заробітної плати №42/06.01-34/06-01-74/42 посадовий оклад начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області станом на 25.12.20215 складав 3491,00 грн.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Крім того, звертає увагу суду на те, що у пункті 10 Порядку № 100 закріплено, зокрема, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6. 7 і 8 розділу IV Порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ситок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частій, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення.

З наданої ГТУЮ у Харківській області Довідки про розмір заробітної плази №67/134-2020/01-39 від 02.04.2020 вбачається, що посадовий оклад начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області на теперішній час становить 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.

Міністерство соціальної політики України листом від 22.03.2019р. №383/0/206-19 роз`яснило, що коефіцієнт підвищення, на який необхідно провести коригування виплат, визначається шляхом ділення окладу (тарифної ставки), встановленого після підвищення, на оклад (тарифну ставку), який працівник мав до підвищення.

Оскільки на день незаконного звільнення посадовий оклад позивача становив 3491,00 грн., а станом на 12.03.2020 року посадовий оклад начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області складав 12 000 гри., то коефіцієнт підвищення становить 12000 / 3491 = 3,44, а середньоденна заробітна плата протягом затримки виконання рішення складає 707,84 гри. (205,77 х 3,44).

Враховуючи, що кількість робочих днів в період з 25.12.2015 по 12.02.2020 становила 1032 робочих днів, а в період з 13.02.2020 по 02.03.2020 - 13 робочих днів, стягненню підлягає середній заробіток за 1045 робочих днів.

Таким чином, вважає, що підлагає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 730 490 (сімсот тридцять тисяч чотириста дев`яності гривень 88 копійок з розрахунку 1032 (кількість робочих днів) х 707,84 (середньоденна заробітна плата) та середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі в розмірі 9201 (дев`ять тисяч двісті одна) гривень 92 копійок з розрахунку 13 (кількість робочих днів) х 707,84 (середньоденна заробітна плата).

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити позов з урахуванням частково принятої судом заяви про уточнення позовних вимог, у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідачів, який подав відзив на уточнену позовну заяву.

Відзив представника відповідачів на позовну заяву обґрунтований тим, що наказом Мін`юсту від 23.09.2014 № 2088/к ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 12.02.2015 наказом Міністерства юстиції України № 282/к Позивача було переведено з посади начальника Головного управління юстиції Харківській області на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2015 № 4542/к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2020 залишено в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016 по справі № 820/242/16, якою скасовано наказ Міністерства юстиції України від 25.12.2016 № 4542/к та поновлено Позивача на посаді.

На виконання постанови Верховного Суду від 12.02.2020 у даній справі, наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2020 № 936/к скасовано наказ Міністерства юстиції України від 25.12.2015 № 4542/к "Про звільнення ОСОБА_1 " та наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2020 № 937/к "Про поновлення" ОСОБА_1 поновлено на посаді Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

За правилами частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок). З урахуванням абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 5 Розділу IV Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Оскільки позивача було звільнено із займаної посади 25.12.2015. Отже, з огляду на вказані положення чинного законодавства, компенсація за час вимушеного прогулу має обчислюватись виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи до звільнення, тобто за листопад-жовтень 2015 року.

Також зазначає, що до компетенції Міністерства юстиції України не віднесені повноваження щодо нарахування та виплати суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник позивача подав суду відповідь на відзив на уточнену позовну заяву, в якій підтримав викладену у позові правову позицію.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судовими рішеннями у зазначеній справі встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 23.09.2014 № 2088/к ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Головного управління юстиції у Харківській області.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015 №115/5 Головне управління юстиції у Харківській області перейменовано на Головне територіальне управління юстиції у Харківській області.

За результатами незалежного тестування та співбесіди 08 лютого 2015 року позивача було рекомендовано кадровою комісією Міністерства юстиції України для призначення на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Наказом Міністерства юстиції України від 12 лютого 2015 року № 282/к "Про переведення ОСОБА_1 " позивача було переведено з посади начальника Головного управління юстиції у Харківській області на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

На підставі вказаного наказу Міністерства юстиції України Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області було прийнято наказ від 14.02.2015 №305/к "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 12.02.2015 № 282/к "Про переведення ОСОБА_1 "

До Департаменту кадрової роботи та державної служби надійшла заява ОСОБА_1 про звільнення його за угодою сторін з ухвальною резолюцією Міністра юстиції України, яка була отримана директором Департаменту кадрової роботи та державної служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 . 10.12.2015.

Згідно з Інструкцією з діловодства в Міністерстві юстиції України, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 03.08.2015 № 1405/5, після підготовки та візування проект наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення ОСОБА_1 " був поданий на підпис Міністру юстиції України разом із заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2015 № 4542/к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області 25.12.2015 за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України. На підставі цього наказу, Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області було прийнято наказ від 25.12.2015 № 3760/к "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2015 № 4542/к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Позивач, уважаючи оскаржуваний наказ протиправним, а його охоронювані законом інтереси порушеними, звернувся до суду з позовом.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа - начальник Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чурсін Олександр Вікторович про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати - задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 25 грудня 2015 року № 4542/к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області з 25 грудня 2015 року. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.12.2015 року по 20.04.2016 року у розмірі 16667,37 грн. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят сім гривень 37 копійок). Допущено до негайного виконання постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року апеляційні скарги Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Міністерства юстиції України задоволено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016р. по справі № 820/242/16 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Начальник Головного територіального управління юстиції у Харківській області Чурсін Олександр Вікторович про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати - відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року у цій справі скасовано. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та справу №820/242/16 в цій частині направлено на новий судовий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду, а в іншій частині - залишено без змін.

Тобто, до Харківського окружного адміністративного суду справу направлено на новий розгляд лише в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що у даному випадку встановленню підлягають обставини щодо періоду, за який підлягає стягненню середній заробіток; та розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням висновків Верховного Суду.

Так, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Верховний Суд вказав:

« 24. Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У постанові Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016 зазначено про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача-2 на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення на посаді.

Згідно з резолютивною частиною зазначеної постанови суду першої інстанції стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.12.2015 по 20.04.2016 у розмірі 16667,37 грн.

Однак при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції не було обґрунтовано жодною нормою чинного законодавства підстави та розмір суми стягнення.

Крім того, з постанови суду першої інстанції не вбачається, яким чином судом було розраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті відповідачем-2.

Отже, при встановленні наведених фактів судом першої інстанцій порушено норми процесуального права, які призвели до прийняття необґрунтованого судового рішення і не можуть бути перевірені та усунуті судом касаційної інстанції.

За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

При цьому Суд зазначає, що діє у межах повноважень, визначених статтею 341 КАС України, частиною другою якої встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Ураховуючи викладене, Суд вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України.

25. За таких обставин суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог про стягнення з ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення на посаді з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в цій частині.

Суд наголошує, що під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно звернути увагу на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 (справа №826/808/16).».

При вирішенні спору в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто час вимушеного прогулу становить період, який починається з дня, наступного після незаконного звільнення та закінчується днем винесення рішення про поновлення.

Суд дійшов до висновку та повторно зазначає, що період з 26.12.2015 по дату ухвалення постанови Харківського окружного адміністративного суду (20.04.2016), якою позивача поновлено на посаді, є періодом вимушеного прогулу, за який Головне територіальне управління юстиції у Харківській області повинно виплатити позивачу середній заробіток.

Зважаючи на те, що спір про поновлення позивача на роботі вирішений Харківського окружного адміністративним судом саме 20.04.2016 і рішення суду в цій частині звернуто до негайного виконання, то період строку, за який стягується середній заробіток за час вимушеного прогулу, закінчується саме 20 квітня 2016 року. Усі інші періоди, за які орган призначення (роботодавець) не вчинив дій щодо негайного поновлення позивача на посаді, стосуються питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Тому, суд відхиляє доводи представника позивача, що період стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу має закінчуватися датою постановлення рішення Верховним судом - 12.02.2020.

Таким чином, суд дійшов висновку, що період стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу розпочинається з 26.12.2015 (наступний день за днем звільнення) та закінчується 20.04.2016 (вирішення судом першої інстанції трудового спору про поновлення позивача на роботі, що звернуто до негайного виконання).

Водночас суд зазначає, що невиконання або несвоєчасне виконання судового рішення (постанови Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016) є відповідною підставою для звернення позивача до суду. При цьому, позивач наділений правом самостійно обирати спосіб захисту його порушених прав, як то шляхом звернення до суду з відповідним позовом, так і шляхом встановлення контролю за виконанням судового рішення про поновлення його на посаді.

Суд при розгляді справи враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 20.06.2018 у справі № 826/808/16.

Суд також зазначає, що формулювання «по день поновлення на роботі» не стосується поняття «день фактичного поновлення на роботі», адже такі події можуть відбуватися у різні дні та періоди.

За правилами частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (в редакції, чинній на момент видачі Виконавчого листа про негайне поновлення позивача на роботі), рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

«День фактичного поновлення на роботі» - це дата, коли орган призначення (роботодавець) прийняв відповідне рішення (наказ або розпорядження) про поновлення працівника на роботі або самостійно, або ж на виконання рішення суду чи іншого органу, що розглядав трудовий спір, на підставі відповідного виконавчого документа.

«День поновлення на роботі» - це дата, коли орган, який вирішує трудовий спір, прийняв відповідне рішення про поновлення працівника на роботі з його негайним виконанням.

Верховний суд у постанові від 24 січня 2019 року (справа №760/9521/15-ц, провадження № 61-24060св18) вказав:

«Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави»;

«Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням»;

«Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків»;

«Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися»;

«Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника»;

«За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення».

З огляду на вказане, суд дійшов до переконання, що стягнення середнього заробітку при затримці виконання судового рішення щодо поновлення особи вирішується за відповідним позовом, або шляхом встановлення контролю за виконанням судового рішення про поновлення його на посаді, а тому аргументи позивача в цій частині є безпідставними.

Вирішуючи питання щодо розміру суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок № 100). Відповідно до пункту 2 зазначеної постанови середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 8 розділу 4 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з частиною 2 пункту 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Для обчислення суми заробітку, що підлягає виплаті працівникові за час вимушеного прогулу, за основу беруться робочі дні.

Суд зазначає, що період з 26.12.2015 року по 20.04.2016 року є періодом вимушеного прогулу, за який відповідач-2 повинен виплатити позивачу середній заробіток.

Суд встановив, що згідно з довідкою про заробітну плату від 02.02.2016 № 06.01-13/06.01-63/336 середньоденна заробітна плата позивача складає 205,77 грн.

При цьому, суд вказує, що згідно з пунктом 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Судом встановлено, що кількість робочих днів за період з 26.12.2015 по 20.04.2016 становить 80 днів (грудень 2015 року - 4 дні; січень 2016 року - 19 днів; лютий 2016 року - 21 день; березень 2016 року - 22 дні; квітень 2016 року - 14 днів).

Отже, розмір суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 16461,60 грн. (80днів * 205,77 грн.).

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі, достатні та достовірні в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ докази, які б підтверджували, що за період з 26.12.2015 по 20.04.2016 відбулось підвищень окладу за посадою, що займав позивач, а тому у суду відсутні підстави для застосування вимог пункту 10 Порядку №100.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на вказане, рішення суду в частині стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Згідно пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень - обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини1 очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. У випадку розгляду справи присяжними у своєму зверненні до присяжних суддя повинен чітко пояснити факти та питання, які присяжні повинні вирішити.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ), Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.12.2015 р. по 20.04.2016 р. у розмірі 16461,60 грн. (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят одна гривня 60 копійок).

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне рішення складено 27.05.2020 р.

Суддя Бадюков Ю.В.