Справа № 620/1098/20
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року Чернігів Справа № 620/1098/20

Чернігівський окружний адміністративний суду складі у складі головуючої судді Поліщук Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по 31 грудня 2018 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідачем протиправно ненараховувалася та невиплачувалася позивачу індексація грошового забезпечення в період проходження ним військової служби з січня 2016 року по 31 грудня 2018 року відповідно до законодавства, зокрема, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Посилання відповідача на неможливість проведення позивачу індексації грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень є безпідставними, обмежене фінансування не може впливати на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації. Тому, вважає бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення протиправною та такою, що порушує його право на оплату праці (а.с. 1-2).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив незгоду із заявленими позовними вимогами, оскільки військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою і тому відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України вона здійснює фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. На даний момент у зв`язку зі збройною агресією проти України з боку Російської Федерації в країні діє особливий період, тому передбачені законами соціально-економічні права можуть бути обмежені через неможливість їх фінансово-економічного забезпечення. Для виплати індексації в період з січня 2016 року по лютий 2018 року у Міністерства оборони України, як у головного органу в системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у воєнній сфері, фінансового ресурсу не було. Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 з березня 2018 року було підвищено розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів. Тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення буде здійснено з квітня 2018 року, але у зв`язку з тим, що військова частини НОМЕР_1 в червні 2018 року перейшла на новий штат то й, відповідно, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення буде здійснено з липня 2018 року (а.с. 22-23).

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що в діях відповідача вбачається порушення його права на своєчасне одержання винагороди за працю, що захищається законом. Посилання відповідача на дію особливого періоду є безпідставним, оскільки у 2019 році також діяв особливий період і індексація грошового забезпечення військовослужбовців виплачувалася. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Відповідач у відзиві не наводить жодних доказів про наявність відповідних змін у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення», які б могли свідчити про відсутність його вини у непроведені індексації відповідно до вимог закону (а.с. 29-30).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 620/1098/20. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (а.с. 14-15).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з січня 2016 року по 31 грудня 2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією посвідчення офіцера від 09.12.2014 серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Із рапортом позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив надати вказівку начальнику фінансово-економічної служби нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по лютий 2018 року (а.с. 7).

У відповідь листом від 13.03.2020 № 70/6/91 відповідач повідомив позивача про те, що джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів населення є Державний бюджет України. Протягом 2016, 2017, та 2-х місяців 2018 (січень - лютий) бюджетних років військовій частині НОМЕР_1 обсяг кошторисних призначень на утримання особового складу був спрямований виключно на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, відповідно, фінансового ресурсу на виплату індексації військовослужбовцям не вистачало, тому з 1 січня 2016 року по лютий 2018 року включно, індексація військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 не нараховувалась та не виплачувалась. З 01.03.2018 було підвищено розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, тому обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалось з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів. Тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення було здійснено з квітня 2018 року, але у зв`язку з тим, що військова частини НОМЕР_1 в червні 2018 року перейшла на новий штат, то й відповідно обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення було здійснено з липня 2018 року, відповідно перша виплата, яку отримав позивач, була в січні 2019 року. На підставі вищевказаного для нарахування та виплати індексації позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 підстав немає (а.с. 8-9).

В Довідці військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2020 № 70/6/119 зазначено, що позивачу індексація грошового забезпечення у період з 01.01.2016 28.02.2018 не нараховувалась та не виплачувалась. 01.03.2018 військовослужбовцям збільшено грошове забезпечення та відповідно проводиться індексація (а.с. 26).

Як вбачається з Довідки про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , в графі «Індексація» за період з січня 2016 року по листопад 2018 року значиться 0,00 грн (нуль грн 00 коп.), а за грудень 2018 року 82,61 грн. З березня 2018 року збільшено посадовий оклад та оклад за військовим званням (а.с. 27).

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі по тексту - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону № 2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі по тексту - Закон № 1282-ХІІ) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, який дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів та послуг.

Індексація грошових доходів громадян, по суті, є державною гарантією, що компенсує підвищення індексу споживчих цін.

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (стаття 4 Закону № 1282-ХІІ).

Частиною другою статті 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нормами чинного законодавства визначено та закріплено обов`язок підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд в постанові від 16.12.2019 в адміністративній справі № 823/726/16 (№ К/9901/51025/18), наголосивши, що індексація заробітної плати є її складовою частиною та в умовах зростання цін її віднесено до державних соціальних гарантій, що є обов`язковим для підприємств, установ та організацій всіх форм власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону № 1282-ХІІ), а саме Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

В силу пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Верховний Суд у своїй постанові від 20.12.2019 в адміністративній справі № 822/1731/16 (№ К/9901/22275/18) зазначив, що посилання на те, що кошторисами відповідача не передбачено кошти на виплату індексації заробітної плати, не може бути підставою для невиконання вимог Закону № 1282-XII та її ненарахування. Отож органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (пункт 23 рішення, заява № 63134/00) вказав: якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Щодо аргументів відповідача, що з 01.03.2018 було підвищено розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, тому обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалось з квітня 2018 року, проте, у зв`язку з тим, що в червні 2018 року військова частина НОМЕР_1 перейшла на новий штат, то і відповідно обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення було здійснено з липня 2018 року, а перша виплата, яку отримав позивач, була в січні 2019 року, суд зазначає наступне.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі по тексту - Постанова № 704) з 01.03.2018 підвищено розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, а отже вказаний місяць є місяцем підвищення доходу для проведення подальшої індексації.

Зазначене відповідає даним Довідки про виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, виданої військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 27).

Як вже зазначалося, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку № 1078).

Таким чином, у позивача наявне право на нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, а у подальшому таке право повинно бути реалізовано з урахуванням Постанови № 704.

У той же час суд зазначає, що прийняття вищевказаної постанови та перехід військової частини на новий штат не звільняє відповідача від обов`язку нараховувати та виплачувати індексацію у відповідності до приписів чинного законодавства, та не скасовує положення Закону № 1282-ХІІ і Порядку № 1078.

Суд враховує, що обов`язок розрахунку конкретних помісячних розмірів індексації доходів позивача покладається саме на його роботодавця, а тому у суду відсутні підстави для встановлення факту перевищення або не перевищення розміру підвищення грошового доходу над сумою індексації, що склалась в оскаржуваний період.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30.11.2018; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

Разом з тим, позовна вимога в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, не підлягає задоволенню, оскільки на момент звернення до суду позивачу за вказаний період нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, що підтверджується вказаною вище Довідкою військової частини НОМЕР_1 (а.с. 27), а отже його права в цій частині на час розгляду даної справи не порушені.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2018 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у строк, встановлений статтею 295, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 28 травня 2020 року.

Суддя Л.О. Поліщук