Справа № 580/955/20
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року справа № 580/955/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18002, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у невиплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок одержання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, з підстав викладених у листі від 03.03.2020 №29/К-33;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок одержання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

- зобов`язати відповідача на підставі раніше поданої позивачем заяви від 10.05.2019 і наданих до неї документів, скласти та затвердити висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Ухвалою суду від 06.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області після розгляду Черкаським окружним адміністративним судом справи №580/2645/19, яким зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відмовлено у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності з тих же підстав, зокрема, службою з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області не підтверджено достовірність акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини отримання травми, тому відсутні правові підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в результаті визначення інвалідності. Однак позивач наголошує, що акти за формами Н-5*, Н-1* якими встановлено, що нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків станом на час його звернення до відповідача та розгляду вказаної адміністративної справи є чинними, ніким не скасовані, а зазначені в них обставини також підтверджується висновком службового розслідування за фактом отримання травми. Тому вважає протиправною відмову відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Відповідач позов не визнав, проти його задоволення заперечив, надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що позивач для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, надав документи, а саме копії акту розслідування нещасного випадку форми Н-5* та акту про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1*, однак під час їх перевірки службою з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області не підтверджено їх достовірність, оскільки за наслідками розгляду матеріалів справи встановлено ряд недоліків, які були допущенні при проведенні розслідування нещасного випадку, тому відсутні правові підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в результаті визначення інвалідності.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 04.10.2005 о 12 год. 20 хв., на той час з курсантом 3-го курсу факультету №2 - економічної безпеки Харківського національного університету внутрішніх справ рядовим міліції ОСОБА_1 складено акт від 10.05.2018 форми Н-5*.

Відповідно акту від 10.05.2018 №14/2018 форми Н-1*, нещасний випадок, що трапився 04.10.2005 о 12 год. 20 хв. з позивачем в м. Харкові на спортивному майданчику Харківського національного університету внутрішніх справ у ході проведення занять зі спеціальної фізичної підготовки, стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 05.04.2019 №88 о/с майора поліції ОСОБА_1 - слідчого організаційно-методичного відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію".

18.04.2019 позивачу встановлена ІІ група інвалідності; захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків (довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ від 18.04.2019 №458317).

У зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, 10.05.2019 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги та надав документи, що підтверджують інвалідність.

Головне управління Національної поліції в Черкаській області, листом від 13.08.2019 №29/К-83 повідомило позивача, що у виплаті одноразової грошової допомоги йому відмовлено, у зв`язку з тим, що службою з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області не підтверджено достовірність акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини отримання травми, тому відсутні правові підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги в результаті визначення інвалідності, про що складено висновок про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, який затверджений начальником ГУНП в Черкаській області генералом поліції третього рангу Лютим В.В. 13.08.2019.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі №580/2645/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області у не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідачем за наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги (лист від 03.03.2020 №29/К-33) з підстав того, що службою з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області не підтверджено їх достовірність, оскільки за наслідками розгляду матеріалів справи встановлено ряд недоліків, які були допущенні при проведенні розслідування нещасного випадку.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4.

Відповідно до п. 4 розділу І Порядку №4 значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов`язків (пункт 1 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

3) під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини першої статті 97 Закону) - випадок, який не пов`язаний із безпосереднім виконанням службових обов`язків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

4) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту;

5) пов`язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Пунктом 1 розділу II Порядку №4 встановлено, що днем виникнення права на отримання ОГД є, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 1 розділу III Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Пунктом 2 розділу III Порядку №4 передбачено, що посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Згідно з п. 3 розділу III Порядку №4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби). У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.

Пунктом 5 розділу III Порядку №4 встановлено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з п. 7 розділу III Порядку №4 при прийманні матеріалів особа, що приймає документи зобов`язана перевірити оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу.

Підрозділи, служби, інші фахівці, зазначені у пункті 1 розділу III, що беруть участь у формуванні пакета документів для призначення та виплати ОГД, у разі необхідності, для перевірки даних або достовірності інформації, наданих особою, мають право, в установленому порядку звертатися за місцем отримання відповідних документів.

Згідно п. 1 розділу IV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою. У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Відповідно до п. 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Згідно ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію", встановлено виключні підстави коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткові втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Як встановлено судом, відповідач у листі від 03.03.2020 №29/К-83 навів підстави відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, зокрема, що службою з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області не підтверджено достовірність акту розслідування нещасного випадку та акту про нещасний випадок (у тому числі поранення) через виявлення ряду невідповідностей при проведенні розслідування нещасного випадку та складанні акту розслідування нещасного випадку від 10.05.2018 форми Н-5* та акту про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 10.05.2018 №14/2018 форми Н-1*.

Однак суд зазначає, що суд не може ставити під сумнів достовірність висновків, викладених в акті розслідування нещасного випадку від 10.05.2018 форми Н-5* та в акті про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 10.05.2018 №14/2018 форми Н-1*, оскільки вони є чинними та не скасованими, а протилежних доказів ніж ті, які наведені у вказаних документах, відповідачем суду не надано, окрім особистих припущень фахівців служби з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області.

Крім того, матеріалами справи підтверджено факт встановлення позивачу ІІ групи інвалідності та причинного зв`язку її отримання пов`язаної з проходженням служби, яка в свою чергу є беззаперечною підставою на право позивача отримати одноразову грошову допомогу.

Щодо тверджень відповідача про те, що наведені факти в акті розслідування нещасного випадку від 10.05.2018 форми Н-5* та в акті про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 10.05.2018 №14/2018 форми Н-1* не відповідають обставинам події, які сталися з позивачем, оскільки копії документів матеріалів справи розслідування нещасного випадку мають ряд недоліків, суд зазначає наступне.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є "Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України", затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за № 83/7404 (надалі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; і несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; 1 підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження

За наслідками нещасного випадку, що трапився з позивачем 04.10.2005 у м. Харкові на спортивному майданчику Харківського національного університету внутрішніх справ у ході проведення занять зі спеціальної фізичної підготовки, була створена комісія із його розслідування, за результатами якої, складено: акт розслідування нещасного випадку від 10.05.2018 форми Н-5* та акт про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 10.05.2018 №14/2018 форми Н-1*, в якому вказано, що нещасний випадок, що трапився з ОСОБА_1 , стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, що затверджений ректором Харківського національного університету внутрішніх справ генералом поліції третього рангу Сокуренком В.В. 10.05.2018, що в свою чергу виключає можливість ставити під сумнів обставини, викладені у вказаних вище матеріалах розслідування нещасного випадку, без доведення зворотнього у встановленому законодавством порядку.

Також суд зазначає, що недоліки, які були допущені комісією з розслідування нещасного випадку Харківського національного університету внутрішніх справ в оформленні документів під час розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем та які стали підставою для сумніву відповідача у достовірності актів розслідування нещасного випадку, не можуть впливати на право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки він жодним чином не міг впливати на їх наявність або відсутність.

Крім того, 18.04.2019 обласна МСЕК №2 встановила позивачу ІІ групу інвалідності; причина інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Отже, з наведеного вбачається, що інвалідність позивача пов`язана з виконанням ним службових обов`язків, що в свою чергу підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААБ від 18.04.2019 №458317.

Зважаючи на те, що позивачем при зверненні до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги були подані всі передбачені Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, документи та враховуючи підтвердження зв`язку інвалідності з виконанням службових обов`язків, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі встановленому Законом України "Про Національну поліцію".

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача на підставі раніше поданої позивачем заяви від 10.05.2019 і наданих до неї документів, скласти і затвердити висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок одержання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, то суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, єдиною підставою для відмови позивачу у складанні та затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги та прийнятті відповідного наказу була позиція відповідача, яка виявилася у сумніві фахівців ГУ НП в Черкаській області щодо зв`язку інвалідності позивача з отриманням травми саме під час виконання службових обов`язків у період проходження служби. Водночас, такі доводи суб`єкта владних повноважень, як було встановлено раніше, належними та допустимими доказами не підтверджені. Інших підстав для відмови відповідачем у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу не зазначено.

У контексті наведеного суд враховує, що відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту наведених норм випливає, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а та від 12.04.2018 у справі №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 208/8402/14-а та від 29.03.2018 у справі №816/303/16.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому судом враховано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №804/14800/14.

З урахуванням викладеного суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ГУ НП в Черкаській області на підставі раніше поданої ОСОБА_1 заяви від 10.05.2019 і наданих до неї документів, скласти і затвердити висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності, внаслідок одержання травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, що вкладені у листі від 03.03.2020 №29/К-33.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням II групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області на підставі раніше поданої ОСОБА_1 заяви від 10.05.2019 і наданих до неї документів, скласти і затвердити висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок одержання травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Гайдаш