Справа № 200/3862/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 р. Справа№200/3862/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі - головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення суми боргу по пенсійному забезпеченню, пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

9 квітня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення (індивідуального акта), яке оформлене у вигляді листа від 2 жовтня 2019 року №536/171/Б-01-01-08 за підписом голови комісії з припинення управління О . Литвиненко ; стягнення суми боргу по пенсійному забезпеченню за період з 16 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року, що складає 42370,48 грн.; стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за період з 31 березня 2019 року по 9 квітня 2020 року, що складає 13323,14 грн.; стягнення інфляційних збитків за період з 31 березня 2019 року по 9 квітня 2020 року, що складають 720,29 грн.; стягнення суми відсотків за користування грошовими коштами за період з 31 березня 2019 року по 9 квітня 2020 року, що складає 1308,46 грн.; стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що судові рішення є обов`язковими для виконання на усій території України, проте відповідачем рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у справі №0540/9170/18-а в повному обсязі не виконано. Судовим рішенням встановлено факт подачі заяви про перерахунок пенсії 16 квітня 2018 року та зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії з дня подання заяви, проте відповідачем фактично нарахування було здійснено з 1 липня 2018 року. Оскільки заборгованість не виплачена, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, інфляційні збитки, відсотки за користування грошовими коштами та моральну шкоду.

21 травня 2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №0540/9170/18-а було відпрацьовано 5 березня 2019 року, пенсію призначено з 1 липня 2018 року, при цьому виплата здійснюється з 1 вересня 2018 року. Перерахунок пенсії, згідно рішення суду, проведено з 1 липня 2019 року, з моменту призначення пенсії з відстрочкою відповідно до частині 1 статті 29 Закону №1058, з 23 липня 2018 року до пенсії встановлено підвищення учаснику бойових дій 1 категорії, борг по перерахунку за період з 1 липня 2018 року по 31 березня 2019 року нараховано на додаткову відомість у сумі 30037,38 грн. З метою виплати заборгованості за рішенням суду, управлінням направлено лист до головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на виділення коштів, проте заяву було повернуто без розгляду, оскільки рішенням суду було зобов`язано повторно розглянути питання про призначення пенсії ОСОБА_1 , що відповідачем виконано. Стосовно позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, відповідач зазначив, що позивачем не надано жодних письмових доказів на підтвердження виникнення у нього моральної шкоди.

28 травня 2020 року позивач надав заперечення на відзив відповідача у яких вказав, що судовим рішенням у справі №0540/9170/18-а, що набрало законної сили 11 лютого 2019 року, було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії з дати першого звернення - з 16 квітня 2018 року з урахуванням документів про пільговий стаж та заробіток, при цьому листом від 12 березня 2019 року відповідач повідомив про проведення перерахунку пенсії з 16 квітня 2018 року. Проте, згодом відповідач передумав талистом від 2 жовтня 2019 року повідомив про перерахунок пенсії з 1 липня 2019 року та відсутність права на перерахунок з 16 квітня 2018 року, оскільки заява раніше не надавалася та у відповіді від 12 березня 2019 року лише процитоване формулювання рішення. Тобто відповідачем рішення суду в повному обсязі не виконано. Стосовно моральної шкоди позивач наголосив, що душевні страждання, що виникли у зв`язку із відмовою відповідача нарахувати та сплати належні кошти соціального обов`язку держави перед ним - пенсії, призвели до душевних страждань та звернення за кваліфікованою медичною допомогою, що підтверджується відповідними медичними документами. Позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути моральну шкоду у розмірі 24000 грн., із розрахунку по 1000 грн. за місяць жебракування з вини відповідача.

Також позивачем надана заява про уточнення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у якійпозивач зазначив, що в мотивувальній частині адміністративного позову зазначена сума моральної шкоди 24000 грн., проте в прохальній частині позову помилково зазначено 10000 грн., таким чином просив стягнути моральну шкоду в розмірі 24 000 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 29квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у докази у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, є внутрішньо переміщеною особою, має статус учасника бойових дій, перебуває на обліку у відповідача, як пенсіонер за віком.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у справі №0540/9170/18-а, що набрало законної сили 11 лютого 2019 року(відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного)вирішено: «Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування Рішення від 15 серпня 2018 року №20152/03 щодо відмови прийняти до розгляду надані документи про пільговий стаж та заробіток, а саме довідку від 05 лютого 2010 року №73 о/к ОП "Шахта ім. О.Ф.Засядько"; довідку від 16 лютого 1996 року № 84/с ВАТ "Промтелеком"; довідку від 30 березня 2001 року № 24/к ТОВ "Феникс-Плюс" та відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 06 лютого 1996 року по 09 липня 1999 року в ТОВ "Феникс-Плюс"; зобов`язання урахувати документи про пільговий стаж та заробіток, а саме довідку від 05 лютого 2010 року №73 о/к ОП "Шахта ім. О.Ф.Засядько"; довідку від 16 лютого 1996 року № 84/с ВАТ "Промтелеком"; довідку від 30 березня 2001 року № 24/к ТОВ "Феникс-Плюс"; зобов`язання здійснити перерахунок з урахуванням дати першого звернення, а саме з 16 квітня 2018 року з урахуванням документів про пільговий стаж та заробіток, стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області моральної шкоди в сумі 30000 грн., стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області моральної шкоди в сумі 30000 грн., задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови прийняти до розгляду надані ОСОБА_1 документи про пільговий стаж та заробіток, а саме довідку №73 о/к від 05 лютого 2010 року ОП "Шахта ім. О.Ф.Засядько"; довідку №84/с від 16 лютого 1996 року ВАТ "Промтелеком"; довідку №24/к від 30 березня 2001 року ТОВ "Феникс-Плюс" та відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 06 лютого 1996 року по 09 липня 1999 року в ТОВ "Феникс-Плюс".

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії з урахуванням документів про пільговий стаж та заробіток, а саме довідки від 05 лютого 2010 року №73 о/к ОП "Шахта ім. О.Ф.Засядько"; довідку від 16 лютого 1996 року № 84/с ВАТ "Промтелеком", довідки від 30 березня 2001 року № 24/к ТОВ "Феникс-Плюс" та щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 06 лютого 1996 року по 09 липня 1999 року в ТОВ "Феникс-Плюс"з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути питання щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням дати першого звернення - з 16 квітня 2018 року з урахуванням документів про пільговий стаж та заробіток та з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову - відмовити».

Так суду рішенні по справі №0540/9170/18-а дійшов висновку, що оскільки відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу не приймалось, чим порушене право позивача на його оскарження, прийняття рішення про призначення та виплату пенсії є владними дискреційними функціями органу Пенсійного фонду, такий обов`язок покладений на орган Пенсійного фонду нормами чинного законодавства, на час розгляду справи відповідачем визначені Законом владні дискреційні функції не виконані, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення про визнання дій Слов`янського ОУПФУ щодо неприйняття довідок про підтвердження пільгового стажу та заробітку позивача протиправними, зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про призначення позивачу пенсії з урахуванням документів про пільговий стаж та заробіток, а саме довідки від 05 лютого 2010 року №73 о/к ОП «Шахта ім. О.Ф.Засядько»; довідку від 16 лютого 1996 року № 84/с ВАТ «Промтелеком»; довідку від 30 березня 2001 року № 24/к ТОВ «Феникс-Плюс», зобов`язання розглянути питання про перерахунок з урахуванням дати першого звернення, а саме з 16 квітня 2018 року з урахуванням документів про пільговий стаж та заробіток та з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Суд зазначає, що при розгляді даної справи були досліджені матеріали адміністративної справи Донецького окружного адміністративного суду №0540/9170/18-а.

Згідно протоколу призначення пенсії, ОСОБА_1 призначено пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 липня 2018 року в розмірі 2395,80 грн.

Також, 5 березня 2019 року, згідно рішення суду у справі №0540/9170/18-а, здійснено перерахунок пенсії, а саме: з 1 липня 2018 року по 22 липня 2018 року розмір пенсії становить 4320,69 грн., з 23 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року - 4683,69 грн., з 1 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 4694,94 грн., з 1 січня 2019 року по 30 червня 2019 року - 4694,94 грн., з 1 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року - 4711,69 грн., з 1 грудня 2019 року довічно - 4730,19 грн., що підтверджується відповідним протоколом.

Листом від 12 березня 2019 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про виконання рішення суду по справі №0540/9170/18-а та здійснення перерахунку нарахованої пенсії з 16 квітня 2018 року, при цьому вказано, що борг за період з 1 липня 2018 року по 31 травня 2019 року нараховано на додаткову відомість у сумі 30037,38 грн. та буде виплачено за наявності фінансування (а.с.8).

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із вимогою виконати судове рішення та сплатити заборгованість по трудовій пенсії за віком.

Листом від 2 жовтня 2019 року відповідач повідомив про виконання рішення суду по справі №0540/9170/18-а у березні 2019 року та вказав, що право на перерахунок пенсії з 16 квітня 2018 року відсутнє, так як заява про призначення пенсії раніше не надавалася, при цьому у попередньому листі лише процитоване судове рішення щодо перерахунку з 16 квітня 2018 року, але перерахунок було проведено з 1 липня 2018 року. Також наведено розрахунок призначеного та виплаченого розміру пенсії та боргу за період з 1 липня 2018 року по 31 березня 2019 року (а.с. 10).

Згідно витягу з ІКІС ПФУ:Підсистема призначення та виплати пенсії убачається, що позивачу невиплаченопенсію за липень 2018 року у розмірі4999,90 грн., за серпень 2018 року - 5257,51 грн., за вересень 2018 року - 2861,71 грн., за жовтень 2018 року - 2861,71 грн., за листопад 2018 року - 2861,71 грн., за грудень 2018 року - 2798,71 грн., за січень 2019 року - 2798,71 грн., за лютий 2019 року - 2798,71 грн., за березень 2019 року - 2798,71 грн., що разом складає 30037,38 грн.

Не погодившись із частковим виконанням рішення суду та невиплатою заборгованості по пенсійним виплатам позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно частин 1-2 статті 370 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що при розгляді даної адміністративної справи Донецький окружний адміністративний суд не має права здійснювати оцінку рішенню, що набрало законної сили.

Як вже зазначалось вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 2018 року у справі №0540/9170/18-а, зобов`язано відповідача, зокрема розглянути питання про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням дати першого звернення - з 16 квітня 2018 року з урахуванням документів про пільговий стаж та заробіток та з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Проте, пенсійним органом не вирішено зазначене вище питання, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 1 липня 2017 року.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача, що Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 грудня 20018 року у справі №0540/9170/18-а у повному обсязі не виконано.

На підставі зазначеного, ураховуючи, що судове рішення, яке набрало законної сили, відповідачем в частині здійснення перерахунку з урахуванням дати першого звернення, а саме з 16 квітня 2018 року не виконано, суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо дати призначення пенсії з 1 липня 2018 року.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача, яке оформлене у вигляді листа від 2 жовтня 2019 року, суд зазначає, що звернення ОСОБА_1 від 18 вересня 2019 року було розглянуто відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та має інформативний характер.

Стосовно стягнення з відповідача суми боргу за період з 16 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року у розмірі 42370,48 грн. суд зазначає,що оскільки пенсійним органом питання щодо призначення та нарахування пенсії у період з 16 квітня 2018 року по 31 червня 2018 року не вирішувалося, тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 16 квітня 2018 рокуз урахуванням фактично виплачених сум.

Разом з тим, стосовно невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 1 липня 2018 року по 31 березня 2019 року у розмірі 30037,38 грн., що підтверджено матеріалами справи, суд зазначає наступне.

Так відповідач не заперечує право позивача на отримання пенсії, проте зазначає про її невиплату з огляду на відсутність фінансування.

Проте, суд не приймає до уваги вказані посилання відповідача, оскільки положеннями статей 9 та 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, зокрема, що пенсія за віком призначається та виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Слід зазначити, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

Підсумовуючи наведене, правових підстав для невиплати заборгованості по пенсійним виплатам судом не встановлено.

Таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої суми боргу за період з 1 липня 2018 року по 31 березня 2019 року у розмірі 30037,38 грн.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами суд зазначає, що згідно частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок компенсації).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців; виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного убачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФ України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року по справі № 523/1127/17, від 24 січня 2019 року по справі №159/1651/17 висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Таким чином, оскільки пенсія позивачу за період з 1 липня 2018 року по 31 березня 2019 року не була виплачена у встановлені терміни з вини відповідача, вказане є підставою для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію у зв`язку з втратою частини доходів.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 24000 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Так, згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4(пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральну шкоду ОСОБА_1 обґрунтовує душевними стражданнями які обумовлені відсутністю засобів для існування у зв`язку із відмовою відповідача нарахувати та сплатити належні йому кошти соціального обов`язку держави перед ним - пенсії, що призвели до стресів, погіршення стану здоров`я, зверненням за медичною допомогою та лікуванням у стаціонарі. Позивач наголосив, що він є вимушеним переселенцем, є особою похилого віку, має 43 роки трудового стажу та на цей час майже два роки намагається реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, при цьому відповідач у всякий засіб цьому перешкоджає, та наразі не виконує рішення суду.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що за призначенням пенсії позивач звернувся до відповідача 16 квітня 2018 року, рішення у справі №0540/9170/18-а набрало законної сили 11 лютого 2019 року, проте станом на день розгляду справи, зазначене вище рішення Донецького окружного адміністративного суду у повному обсязі не виконано, що зумовило повторне звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Суд ураховує, що матеріалами справи підтверджено,погіршення стану здоров`я позивача та знаходження на лікуванні у період розгляду та виконання/невиконання судових рішень. Так, позивач надав суду довідки та виписки медичних установ, консультативні висновки спеціалістів щодо стану його здоров`я та призначення стаціонарного лікування у зв`язку із судовими розглядами справ.

При цьому суд вважає необхідним, при визначенні розміру відшкодування, керуватись принципами розумності та справедливості, враховує обставини справи, характер страждань позивача, істотність вимушених змін в його житті, вважає необхідним стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди кошти в розмірі 3000 грн.

На підставі зазначеного,позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо дати призначення пенсії ОСОБА_1 з 1 липня 2018 року.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 16 квітня 2018 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 1 липня 2018 року по 31 березня 2019 року у розмірі 30037,38 грн.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку із втратою частини доходів за порушення строків виплати пенсії за період з 1 липня 2018 року по 31 березня 2019 року.

Стягнути зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України строки визначені статтею 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв