Справа № 464/691/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2020 року

м. Київ

справа №464/691/17

адміністративне провадження №К/9901/34551/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року (колегія у складі суддів Сапіги В.П., Носа С.П., Обрізка І.М.)

у справі №464/691/17

за позовом ОСОБА_1

до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради

третя особа на стороні відповідача КП «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради

про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

І. РУХ СПРАВИ

1. 27.01.2017 до Сихівського районного суду м. Львова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради, третя особа на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Адміністративно-технічне управління" Львівської міської ради.

2. Позивач просила суд визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради № 1 від 16.01.2017 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.152 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 850 грн.

3. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 05.05.2017 в задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2017 скасовано постанову Сихівського районного суду м. Львова від 05.05.2017 та прийнято нову постанову про задоволення позову.

5. 17.07.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради. Скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. 18.07.2017 відкрито касаційне провадження.

7. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу передано на розгляд Верховному Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. 08.12.2015 КП "Адмінстративно-технічне управління" було виявлено самочинно встановлену фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 тимчасову споруду - малу архітектурну форму (павільйон) за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим, її було пред`явлено вимогу № 2410 Б-в3942, якою зобов`язано в термін до 20.12.2015 подати дозвільні документи на встановлення тимчасової споруди або демонтувати її.

9. 21.12.2015 інженер КП «Адміністративно-технічне управління» склав протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 самочинно встановила споруду - малу архітектурну форму, чим порушила п.20.1.24 Правил благоустрою м.Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011.

10. 30.12.2015 Адміністративною комісією при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради винесено постанову № 321 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

11. Зазначену постанову ОСОБА_1 оскаржувала до суду. Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 25.11.2016 у справі № 464/153/16-а позов ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення №321 від 30.12.2015, а справу направлено на новий розгляд. Проте постановою Львівського апеляційного адміністративного суду 02.02.2017 постанову Сихівського районного суду міста Львова від 25.11.2016 в частині направлення справи на новий розгляд скасовано. Постанова апеляційного суду набрала законної сили.

12. Як вбачається з цих рішень, судами були встановлені порушення процедури розгляду справи про адміністративні правопорушення, які не дозволяють суду вирішити адміністративний позов в частині встановлення наявності або відстуності у діях позивача правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

13. 07.12.2016 КП «Адміністративно-технічне управління» виявило самочинно встановлену фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 тимчасову споруду МАФ у

АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим, ОСОБА_1 направлено вимогу №2410Б-в4056 від 07.12.2016, якою зобов`язано в термін до 19.12.2016 подати дозвільні документи на встановлення тимчасової споруди або демонтувати її. Також направлено запрошення №1.16-1290 від 07.12.2016 про прибуття 20.12.2016 о 16.30 год. в КП «Адміністративно-технічне управління» для з`ясування обставин щодо виявленого порушення.

15. Запрошення відправлено поштою 09.12.2016, що підтверджується реєстром поштових відправлень, інформаційною довідкою з офіційного інтернет-ресурсу «Укрпошти» про відстеження пересилання поштового відправлення, згідно якої лист вручено 12.12.2016 особисту адресату.

16. ОСОБА_1 на запрошення 20.12.2016 до КП «Адміністративно-технічне управління» не з`явилась, про що було складено Акт про неявку для участі в спільному обстеженні від 20.12.2016.

17. Інженером КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 20.12.2016 № 5-096б про вчинення ОСОБА_1 правопорушення - самочинне встановлення на АДРЕСА_3 споруди - малої архітектурної форми, чим порушила п.20.1.24 Правил благоустрою м.Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011.

18. Один примірник протоколу було передано для розгляду до Адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, другий - направлено на адресу ОСОБА_1 , який вона отримала особисто 29.12.2016, що також підтверджується інформаційною довідкою з офіційного інтернет-ресурсу Укрпошти про відстеження пересилання поштового відправлення.

19. Про розгляд протоколу адміністративною комісією Сихівської районної адміністрації ОСОБА_1 було повідомлено, що підтверджується повісткою № 3403/4 від 06.01.2017 та поштовим повідомленням від 06.01.2017. Однак, на засідання адміністративної комісії ОСОБА_1 не з`явилась, але присутнім був її представник Євфімішин П.В .

20. За наслідками розгляду протоколу, Адміністративною комісією при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради було винесено постанову №1 від 16.01.2017 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

21. Позивач вимоги обґрунтовувала тим, що постанова прийнята з порушенням КУпАП. Зокрема, справу про притягнення до адміністративної відповідальності розглянуто за відсутності особи, що притягається до відповідальності; протокол складений не уповноваженою на те особою; Правила благоустрою м. Львова не передбачають визначення «тимчасово споруда - мала архітектурна форма», що було об`єктом встановленого правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП; позивачу не було роз`яснено прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП; не повідомлено про час та місце складення протоколу; всупереч вимогам ст.254 КУпАП особі не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП за самочинне встановлення тимчасової споруди - малої архітектурної форми. Однак адміністративною комісією не було навіть встановлено чи така споруда встановлена саме позивачем.

Позивач також вважає, що всупереч ст. 62 Конституції України його притягнуто до відповідальності двічі за одне й те саме порушення за ст.152 КУпАП, оскільки він вже притягувався до відповідальності постановою у справі про адміністративне правопорушення №321 від 30.12.2015.

22. Відповідачі та третя особа проти позову заперечували. Вважають, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, у зв`язку з порушенням державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, а саме: за самовільне встановлення тимчасової споруди - малої архітектурної форми.

Рішенням Львівської міської ради від 30.04.2015 №294 посадовим особам КП «Адміністративно-технічне управління» надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.152 КУпАП, а тому протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача складено уповноваженою особою.

Зазначений протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП. 09.12.2016 позивачу направлено запрошення про прибуття для з`ясування обставин щодо виявленого порушення, яке позивач проігнорувала, на виклик не з`явилась, тому було складено акт неявки особи.

27.12.2016 КП «Адміністративно-технічне управління» скеровано позивачу копію протоколу. Про розгляд протоколу позивача також було повідомлено належним чином, що підтверджується повісткою № 3403/4 та поштовим повідомленням від 06.01.2017. Однак на засідання адміністративної комісії позивач не з`явилась, але був присутнім її представник Євфімішин П.В. За наслідками розгляду протоколу, адміністративною комісією винесено постанову № 1 від 16.01.2017.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

23. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення порушення, передбаченого ст.152 КУпАП, встановлено та доведено. Позивач дійсно встановив тимчасову споруду - малу архітектурну форму без дозвільних документів. На вимогу КП «Адміністративно-технічне управління» позивач в добровільному порядку порушень не усунула. Виклики, повідомлення та процесуальні документи під час розгляду справи надіслано позивачу належним чином, у встановлені строки, отримані нею, що свідчить про відсутність порушень з боку відповідачів.

24. Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку.

25. Задовольняючи позов, цей суд з посиланням на конституційний принцип права «двічі за одне і те саме не карають», судову практику Європейського Суду з прав людини, виходив з того, що фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 вже раніше було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, вчинення якого мало місце 08.12.2015. Оскільки ОСОБА_1 30.12.2015 вже притягалась до адміністративної відповідальності, тому притягнення до адміністративної відповідальності на підставі оскаржуваної постанови № 1 від 16.01.2017 є притягненням до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

26. Крім того, суд апеляційної інстанції відзначив, що 08.12.2015 було виявлено порушення, у зв`язку з чим позивача зобов`язано в термін до 20.12.2015 усунути порушення, тобто 20.12.2015 слід вважати днем виявлення правопорушення (невиконання вимог припису). Зміст ч. 1 ст. 38 КУпАП свідчить, що вона містить присічні строки притягнення особи до відповідальності, а саме не більше двох місяців з дня вчинення правопорушення та не більше двох місяців з дня виявлення правопорушення, в разі якщо воно носить триваючий характер. Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

29. Відповідач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції. Вважає, що суд дійшов неправильного висновку про притягнення позивача до відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення.

Лскаржувана постанова від 16.01.2017 була винесена за встановлення тимчасової споруди у АДРЕСА_3 , а попередня постанова від 30.12.2015 за її встановлення у АДРЕСА_1 . Тобто, постанова від 16.01.2017 була винесена після закінчення строку після якого особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Інші доводи касаційної скарги стосуються належного розгляду ним справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які є аналогічними тим, якими він заперечував проти позову.

30. Відзиву на касаційну скаргу не подано.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

31. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні касаційної скарги.

32. Предметом спору є правомірність постанови №1 від 16.01.2017 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.152 КУпАП.

33. Зважаючи на доводи касаційної скарги, ключове правове питання у цьому спорі зводиться до того чи можливим є повторне притягнення позивача до відповідальності за однією і тією ж ст.152 КУпАП.

34. Суд апеляційної інстанції, рішення якого оскаржується, дійшов висновку, що оскільки позивач ОСОБА_1 на підставі постанови від 30.12.2015 вже притягалась до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, то притягнення її до адміністративної відповідальності за те саме порушення на підставі оскаржуваної постанови від 16.01.2017, є притягненням до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Окрім того, сплив двомісячний строк притягнення до відповідальності, встановлений ст. 38 КУпАП.

35. Верховний Суд з цими висновками частково не погоджується з огляду на наступне.

36. Суд враховує, що самочинне встановлення малої архітектурної форми за адресою АДРЕСА_1 а було виявлено 08.12.2015. За це порушення її притягували до відповідальності, про що Адміністративною комісією при Сихівській районній адміністрації винесено постанову № 321 30.12.2015, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Однак цю постанову було скасовано постановою Сихівського районного суду міста Львова від 25.11.2016 у справі № 464/153/16-а. З моменту набрання законної сили цією постановою правові наслідки постанови Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації № 321 30.12.2015 втратили правове значення.

З цього моменту позивачка вважається такою, що не притягалася до адміністративної відповідальності. З огляду на це, висновок суду апеляційної інстанції про те, що має місце притягнення до відповідальності вдруге на підставі постанови №1 від 16.01.2017, є помилковими.

37. Таким чином, зазначені мотиви підлягають виключенню з оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

38. Водночас, в частині строку притягнення позивача до відповідальності та правових наслідків його спливу, з висновками суду апеляційної інстанції Суд погоджується.

39. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

40. Зі змісту наведеної норми вбачається, що вона містить присічні строки притягнення особи до відповідальності, а саме не більше двох місяців з дня вчинення правопорушення та не більше двох місяців з дня виявлення правопорушення, в разі якщо воно носить триваючий характер.

41. В свою чергу, відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

42. В свою чергу, відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

43. Відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

44. Як встановлено судами, вперше КП "Адмінстративно-технічне управління" було виявлено самочинно встановлений ОСОБА_1 об`єкт за адресою АДРЕСА_1 , 08.12.2015. У зв`язку з цим, чим було пред`явлено вимогу, якою зобов`язано в термін до 20.12.2015 подати дозвільні документи на встановлення тимчасової споруди або демонтувати її.

45. Протокол про вчинення правопорушення складено 21.12.2015. Зміст правопорушення полягає у самочинному встановленні тимчасової споруди. Це порушення є разовим і вважається вчиненим у момент фактичного встановлення споруди. Отже, строк притягнення до відповідальності слід обчислювати з дня його вчинення. Цей день судами не встановлено. Суди обчислювали строк з моменту виявлення порушення - 20.12.2015 (день виявлення), але і при такому обчисленні взяли до уваги, що штраф було накладено 16.01.2017, тобто поза межами строків, встановлених ст. 38 КУпАП.

46. Покликання відповідача на те, що йдеться про інше порушення, оскільки відмінною є адреса об`єкта, суд відхиляє, оскільки судами не встановлено, що йдеться про інші об`єкти, а суд касаційної інстанції не має повноважень з`ясовувати нові фактичні обставини.

47. Враховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку, що не зважаючи на помилковість мотивів щодо повторного притягнення до відповідальності, які з мотивувальної частини слід виключити, суд апеляційної інстанції загалом правильно вирішив спір по суті.

48. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

49. Судові витрати за подання касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 350, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року змінити, виключити з неї мотиви щодо повторного притягнення до відповідальності.

3. В іншій частині Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Кравчук В.М.

Суддя Єзеров А.А.

Суддя Стародуб О.П.