Справа № 120/1595/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

29 травня 2020 р. Справа № 120/1595/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за вимогами якої позивач просить суд визнати неправомірним рішення за № 01 від 11.01.2020 року про відмову у призначені пенсії за віком та зобов`язати відповідача провести перерахунок стажу, з урахуванням коефіцієнту стажу 1,5 за роботу та проходження служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а саме: роботи на території Ямало-Ненецького автономного округу м. Надим, Тюменської області в тресті "Надимелектросетьстрой" пересувної механізованої монтажної колони № 2 в періоди з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року (проходження військової служби), з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року та призначити позивачу пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 09.10.2019 року, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 03.01.2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду даної заяви відповідач виніс рішення за № 01 від 11.01.2020 року, яким відмовив у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу для призначення пенсії - 26 років, з яких у позивача наявних лише 22 роки 2 місяці 0 днів. У свою чергу у наступному листі від 02.04.2020 року відповідач додатково роз`яснив, що Порядок обчислення стажу роботи на Крайній Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі до 01.01.1991 року, визначений п. 110 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсії, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 390, передбачає можливість зарахування спірного періоду роботи до загального стажу роботи в пільговому обчислені лише при наявності трудового договору. А оскільки відповідно до наявних архівних довідок Відділу по справах архів адміністрації м. Ноябрськ (від 12.02.2020 року № К-77, № К-78, № К-79, № К-81,№ К-84) та довідок муніципальної архівної установи м. Надим та Надимського району (від 11.02.2020 року № 298/С, № 299/С) не вбачається, що за вказані періоди роботи укладались строкові трудові договори, то відповідач робить висновок про відсутність підстав для зарахування зазначених періодів роботи в полуторному розмірі. На противагу вищевказаному, позивач переконаний, що оскільки період його роботи на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року (військова служба), з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року підтверджений записами трудової книжки, а також архівними документами, тому підстав для не зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи в кратному розмірі у відповідача не має. Тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 15.04.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків ухвалою від 29.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

14.05.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 13039/20), в якому представник відповідача зазначив, що ГУ ПФУ у Вінницькій області заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Представник відповідача, зокрема, наголошує, що для підтвердження необхідного страхового стажу згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Отже, пільгове забезпечення страхового стажу проводиться на підставі письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими нормативно - правовими актами. Як стверджує представник відповідача, позивачем на підтвердження факту роботи в районах Крайньої Півночі не було надано примірник укладеного строкового договору та відомостей про користування пільгами, передбаченими нормативно - правовими актами, що виключає проведення перерахунку стажу з урахуванням коефіцієнту стажу 1,5. Відповідач вказує, що згідно попередньо наданих документів страховий стаж позивача складає 22 роки 02 місяці 0 днів, що не є достатнім в розумінні статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За таких обставин відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а тому в їх задоволенні просить відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк, не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

03.01.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви були додані необхідні документи, в тому числі і трудова книжка та військовий квиток.

За наслідком розгляду даної заяви, ГУ ПФУ у Вінницькій області рішенням за № 01 від 11.01.2020 року відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з тих підстав, що підтверджений страховий стаж заявника складає 22 роки 2 місяці 0 днів, що є недостатнім для визначення права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (необхідно - 26 років страхового стажу).

На додаткове звернення позивача щодо причин неврахування його роботи та проходження військової служби в районах Крайньої Півночі в кратному розмірі, ГУ ПФУ у Вінницькій області листом за № 1367-1428/К-02/8-0200/20 від 02.04.2020 року додатково повідомило, що для можливості зарахування періодів роботи в Крайній Півночі в пільговому обчисленні ГУ ПФУ у Вінницькій області було надіслано запит від 09.12.2019 року за № 2668/02-05-26/02-5 до Управління Пенсійного фонду Російської Федерації щодо підтвердження періодів роботи з 26.06.1976 року по 17.10.1977 року в "АООТ Передвижная монтажно-механизированная колонна № 2", з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року та з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року в "Трест" "Надимелектросетьстрой", з підстав наявності пільг, встановлених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР. Пенсійний орган зазначає, що відповідно до отриманих архівних довідок Відділу по справам архівів адміністрації м. Ноябрськ (від 12.02.2020 року № К-77, № К-78, № К -79, № К-81, № К-83, № К-84) та довідок Муніципальної архівної установи м. Надима та Надимьского району (від 11.02.2020 року № 298/С та № 299/С) не вбачається, що за вказані періоди роботи укладались строкові трудові договори, що послугувало підставою для не зарахування зазначених періодів роботи в полуторному розмірі. Крім того відповідач також зазначив, що до стажу в кратному обчисленні зараховуються виключно періоди роботи, а тому підстав для кратного обчислення строку проходження позивачем військової служби з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року не має.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу періоди його роботи та проходження військової служби на Крайній Півночі та в прирівняних до неї місцевостях в пільговому обчисленні, у зв`язку з чим незаконно відмовив у призначені пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон від 09.07.2003 року № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 року № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 5 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01 січня 1991 року.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, встановлено указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року "Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі", від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", а також Інструкцією про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР N 148 від 10 лютого 1960 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Підпунктом "д" пункту 5 зазначеного Указу передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року, з п`яти до трьох років та передбачено надання зазначених пільг особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Саме таке правозастосування відповідних норм висловлено в постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року у справі N 338/1079/14-а, від 02 грудня 2015 року у справі N 338/357/15-а та Верховного Суд від 07 червня 2018 року у справі N 173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі N 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа N 554/1723/17, від 18 грудня 2018 року у справі N 263/13671/16-а, від 30 липня 2019 року у справі N 287/15/17-а, від 15 листопада 2019 року № 348/2141/16-а.

Так, згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Таким чином, законодавство визначає, що основним та достатнім документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV було, зокрема, неврахування періодів його роботи на території Ямало-Ненецького автономного округу м. Надим, Тюменської області з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, а також з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року, з підстав непідтвердження факту укладення строкових трудових договорів в дані періоди його роботи.

Суд встановив, що відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 від 18.03.1976 року б/н, у ній містяться записи про те, що позивач з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року працював слюсарем-монтажником ІІ розряду у Пересувній механізованій монтажній колоні № 2 Ямало-Ненецького національного округу та звільнений з причин зарахування останнього в ряди Радянської армії (записи № 3 та № 5); починаючи з 05.12.1976 року по 31.12.1984 року позивач працював на різних посадах в Механізованій колоні № 105 треста "Запсибелектросетьстрой" м. Надим Тюменської області, та звільнений в порядку переведення у зв`язку з реорганізацією треста "Надимелектросетьстрой" (записи № 7 та № 12); починаючи з 03.01.1985 року прийнятий в порядку переводу з треста "НЕС" водієм ІІІ класу та звільнений за власним бажанням 26.07.1985 року з треста "Надымелектросетьстрой" Управління виробничо-технічної комплектації м. Надим Тюменської області (записи № 13 та № 14).

Трудова книжка позивача містить також інші записи про трудову діяльність ОСОБА_1 , втім такі періоди не є спірними у даній справі.

Окрім того, в матеріалах справи містяться ряд довідок, які додатково підтверджують факт трудової діяльності позивача на зазначених в трудовій книжці підприємствах, розташованих в районах Крайньої Півночі, а саме:

- за період роботи з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року: довідка Муніципальної архівної установи м. Надим та Надимського району від 11.02.2020 року № 298/С, де підтверджено, що у документах архівного фонду містяться дані про роботу ОСОБА_1 слюсарем-монтажником ІІ розряду у Пересувній механізованій монтажній колоні № 2. Зокрема, уточнено, що останній прийнятий на посаду 26.06.1976 року (наказ від 03.07.1976 року № 97-к) та звільнений з посади 13.10.1977 року у зв`язку з призовом на військову службу в ряди Радянської Армії (наказ від 13.10.1977 року № 166-к);

- за період роботи з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року в Механізованій колоні № 105 треста "Запсибелектросетьстрой" : архівна довідка Відділу по справам архівів Адміністрації м. Ноябрськ (Муніципальний архів) від 12.02.2020 року № К-84 за період з грудня 1979 року по грудень 1984 року без розшифрування, а також архівною випискою Відділу по справам архівів Адміністрації м. Ноябрськ (Муніципальний архів) від 12.02.2020 року за № К-83 (витяги з виписок про накази № 567 к від 08.12.1979 року, а також № 3-к від 02.01.1985 року);

- за період роботи з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року в Управлінні виробничо-технічної комплектації треста "Надымелектросетьстрой": архівна довідка Відділу по справам архівів Адміністрації м. Ноябрськ (Муніципальний архів) від 12.02.2020 року за № К-79 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з січня 1985 року по травень 1985 року, липень 1985 року, а також архівною випискою Відділу по справам архівів Адміністрації м. Ноябрськ (Муніципальний архів) від 12.02.2020 року за № К-81 (витяги з виписок по наказам № 3-к від 03.01.1985 року, а також № 115-к від 24.07.1985 року).

При цьому суд враховує, що м. Надим і ті підприємства, де працював позивач у спірний період, розміщувалися на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області, яка відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1029 відноситься до районів Крайньої Півночі. Аналогічні посилання містяться і в примітці до архівних виписок Відділу по справам архівів Адміністрації м. Ноябрськ (Муніципальний архів) від 12.02.2020 року за № К-83, № К-81, а також такі відмітки наявні і в трудовій книжці позивача.

Відтак, є достеменно встановлений той факт, що у відповідні періоди позивач працював у районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

У той же час довідкою Відділу по справам архівів Адміністрації м. Ноябрськ (Муніципальний архів) від 12.02.2020 року за № К-78 повідомлено про неможливість надання трудових договорів, оскільки відповідно до ст. 337 Переліку типових управлінських документів, що утворюються в діяльності організацій строк їх зберігання становив 3 (три) роки, після закінчення яких договори знищувалися. Відтак, надання копії трудового договору не є можливим. Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати до ГУ ПФУ у Вінницькій області копії трудових договорів за періоди роботи за 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, а також з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року.

Попри це, відповідачем відмовлено у пільговому обчисленні стажу роботи ОСОБА_1 та призначенні пенсії за віком якраз із підстав відсутності підтвердження укладання строкових договорів за спірний період роботи.

Суд вкотре зазначає, що такі дії відповідача щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу роботу в районі Крайньої Півночі у пільговому обчислені рік роботи як один рік і шість місяців за періоди з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, а також з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року з підстав ненадання строкових трудових договорів, є протиправним, оскільки з огляду на приписи п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, згідно яких пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Відтак, наявність письмового договору не є виключною і єдиною підставою для встановлення підстав пільгового обчислення страхового стажу, адже норма п. 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV надає особі можливість альтернативно надати передбачені у ній документи.

Суд встановив, що факт роботи позивача в районі Крайньої Півночі у періоди з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, а також з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року підтверджується як записами в трудовій книжці ОСОБА_1 , так і архівними довідками, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі, а тому спірний період підлягає зарахуванню до стажу роботи в кратному обчислені.

Враховуючи встановлені обставини справи та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача у зарахуванні з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, а також з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи як один рік шість місяців стажу. А тому позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо відмови відповідача у зарахуванні до стажу роботи в кратному обчисленні і періоду проходження військової служби позивача з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року, суд враховує таке.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 78 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967 року передбачено, що період перебування громадян на дійсній військовій службі в рядах Збройних Сил СРСР зараховується до їх трудового стажу.

Як встановлено пунктом 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР № 181 від 25.03.1968 солдатам, матросам, сержантам, звільненим починаючи з 1968 року з військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, час їхньої дійсної строкової служби зараховується в стаж роботи, який дає право на отримання пільг, передбачених указами Президії Верховної Ради від 10.02.1960 та від 26.09.1967, якщо вони не пізніше трьох місяців влаштувалися на роботу в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Вищезазначене кореспондується також з нормами п. "о" ч. 47 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі затвердженої Постановою ДК РМ СРСР з питань праці та заробітної плати від 16.12.1967 р. N 530/П-28, де зазначено, що стаж роботи, що надає право на отримання пільг не переривається у випадку призову (зарахування) до Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, військ та органів Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, органів Міністерства охорони громадського порядку, міліції, якщо перерва між звільненням зі служби у військах або вказаних органів та зарахуванням на роботу чи на навчання у вищий, середній чи інший спеціальний навчальний заклад не перевищує трьох місяців (без урахування часу переїзду до місця роботи чи навчання).

Так, як вбачається із записів військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , позивач в період часу з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року проходив дійсну строкову військову службу в рядах Радянської Армії у військових частинах 497 ВСО та 1170 ВСО. Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 №10/1157 від 25.05.2020р., військові частини 497 ВСО та 1170 ВСО дислокувались у Забайкальському військовому окрузі Іркутської області в м. Братськ.

Відповідно до Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", який визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року, Братський район як і місто Братськ з територією, яка знаходиться в адміністративному підпорядкуванні Братської міської ради народних депутатів Іркутської області відноситься до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.

Зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що після проходження ОСОБА_1 служби в Радянській Армії в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (04.11.1977 року - 06.11.1979 року ), в межах трьохмісячного строку (05.12.1979 року) позивач був прийнятий на роботу машиністом бульдозера V розряду Механізованої колони № 105 треста "Запсибелектросетьстрой" м. Надим Тюменської області, що відноситься до району Крайньої Півночі. Отже, в цьому випадку підстав для не зарахування до трудового стажу в кратному розмірі період проходження військової служби позивача в лавах Радянської Армії в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі немає, позаяк позивач після проходження такої служби залишився працювати в районах Крайньої Півночі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що і період проходження позивачем військової служби з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року має бути зарахований до його стажу в кратному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 01.01.2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно оскаржуваного рішення № 01 від 11.01.2020 року, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтверджено страховий стаж позивача в 22 роки 2 місяці 0 днів.

Однак, з огляду на необхідність врахування коефіцієнту стажу 1,5 за роботу та проходження військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а саме періоди з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року (проходження військової служби), з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року, позивач матиме необхідний страховий стаж понад 26 років, що в розумінні статті 26 Закону №1058-IV є достатнім для призначення пенсії за віком.

Беручи до уваги встановлені умови для призначення пенсії за віком, а саме досягнення позивачем 60 річного віку та наявності стажу роботи (з урахуванням кратного обчислення) понад 26 років, суд вважає, що наявні правові підстави для скасування рішення відповідача № 01 від 11.01.2020 року про відмову у призначенні пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_3 та із заявою про призначення пенсії звернувся 03.01.2020 року, тобто в межах трьохмісячного терміну, а тому суд вважає, що ОСОБА_1 має бути призначено пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 09.10.2019 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що з врахуванням приписів статті 2 КАС України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

Надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права позивача, та враховуючи необхідність його ефективного захисту, суд дійшов висновку, що для забезпечення верховенства права в спірних правовідносинах, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати періоди роботи позивача та проходження ним військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року (проходження військової служби), з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року в пільговому обчислені з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців стажу та призначити пенсію за віком з 09.10.2019 року.

Таким чином наявні підстави для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840,80 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за № 01 від 11.01.2020 року про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи та проходження військової служби в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 26.06.1976 року по 13.10.1977 року, з 04.11.1977 року по 06.11.1979 року (проходження військової служби), з 05.12.1979 року по 31.12.1984 року, з 03.01.1985 року по 26.07.1985 року на пільгових умовах із розрахунку один рік роботи (служби) за один рік шість місяців стажу та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 09.10.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень 40 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження, визначені ст. 295 КАС України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович