Справа № 640/9007/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 травня 2020 року м. Київ № 640/9007/20

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Федорчук А.Б., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 ) ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 ) ОСОБА_10 ( АДРЕСА_10 ) ОСОБА_11 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_13 )
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17)
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися позивачі з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії..

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року Позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 залишено без руху та надано п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом подання до суду: - оригіналу документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі на рахунок Окружного адміністративного суду м. Києва кожним із позивачів;- надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з належними доказами наявності поважних причин його пропуску;- оригіналів або належним чином завірених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги як для суду так і для відповідача.

07.05.2020 року представником позивачів подано заяву про усунення недоліків.

Щодо дотримання строків звернення, представник позивачів зазначає, що після безуспішних спроб реалізувати гарантоване право на отримання виплати з метою ефективного захисту свого порушеного права, Позивачі звертались в порядку цивільного судочинства до Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми вкладу в межах встановленого законом строку звернення до суду.

Однак, постановою Київського апеляційного суду від 04.12.2018 року, залишеною без змін Постановою Верховного суду від 18.12.2019 року провадження у справі № 761/5775/1 8 за позовом Позивачів 6-13 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення гарантованої суми вкладу закрито на підставі того, що такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо надання доказів сплати судового збору, представник позивача зазначив, що позивач звільнений від сплати судового збору, посилаючись при цьому на положення Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16.

З цього приводу суд зазначає, що частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як і правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16 та від 15.05.2019 у справі №817/777/16 не застосовується до питань сплати судового збору у цій справі з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Пільга щодо сплати судового збору передбачена для споживачів саме Законом України «Про захист прав споживачів», тому, встановлюючи коло осіб, яких стосується вказана пільга, належить звертатись до визначень саме цього закону.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Зі змісту зазначеного пункту вбачається, що визначальною ознакою, яка характеризує фізичну особу, як споживача, є те, що ця особа придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію.

У свою чергу, продукція, згідно з пунктом 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Виходячи з викладеного, слід зазначити, що звільнення від сплати судового збору встановлено за подання позову за умови, що, по-перше, цей позов подається споживачем, по-друге, позов стосується порушених прав позивача, як споживача у спірних правовідносинах.

Однак, у спірних правовідносинах позивач не є споживачем послуг, зокрема, й фінансових.

Правовідносини щодо подання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо особи як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом, не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки така діяльність визначена не договором, а законом.

Що стосується посилання представника позивачів на рішення Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16 та від 15.05.2019 суд зазначає, що в даних рішеннях зазначено, що при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Вказаними рішеннями висловлена правова позиція, згідно якої споживачі, які звернулись за захистом своїх прав згідно Закону України «Про захист прав споживачів», звільняються від сплати судового збору як при поданні позовної заяви, так і на наступних стадіях цивільного процесу.

Проте, як зазначалось, предметом позову у цій справі є правовідносини не щодо захисту прав позивачів, як споживача у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, правовідносини у даній справі не є подібними з правовідносинами, що були предметом розгляду у справі №761/24881/16, тому посилання представника у вказаних справах, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного суду від 18 червня 2019 року у справі №160/367/19.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

У той же час, суд зазначає, що зі змісту позовної заяви видно, що позов заявлено різними позивачами до одного і того самого відповідача.

Поряд з цим, аналізуючи зміст позовної заяви та додані до нього документи, суд наголошує, що підстави позову (обставини взаємовідносин позивачів з уповноваженою особою) щодо кожного з позивачів є різними, оскільки кожним з позивачем укладено з банком різні договори.

Крім того, в позовній заяві позивачами не зазначено, яким чином пов`язані їх позовні вимоги, а також не зрозуміло, яке саме з оскаржуваних рішень, впливає на права та обов`язки того чи іншого позивача.

Тому на думку вказані вимоги об`єднані лише спільною правовою позицією.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Таким чином, враховуючи на викладені обставини, а також зважаючи на те, що суду необхідно буде дослідити вимоги щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо кожного позивача окремо на підставі різних за своєю суттю та складністю документів, що відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України виключає можливість об`єднання таких вимог в одній позовній заяві, суд дійшов висновку, що спільний розгляд позовних вимог позивачів в даній адміністративній справі суттєво ускладнить та сповільнить вирішення спору по суті, з огляду на що, позовна заява, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, підлягає поверненню.

Оскільки недоліки позовної заяви в частині сплати судового збору не усунуто, вона не відповідає вимогам статті 161 КАС України, що є підставою для її повернення.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись п. 1, ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути.

2.Ухвалу про повернення позовної заяви разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачу негайно.

3.Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук