Справа № 320/3668/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року справа №320/3668/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Сороки Валерія Івановича, Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ Сороки Валерія Івановича, Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ Сороки Валерія Івановича про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 61577333 від 17 березня 2020 року;

- зобов`язати Бориспільський МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який відкрито на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати;

- зобов`язати Бориспільський МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ утриматись від стягнення коштів на користь держави за виконавчими провадженнями №59120221 та №61577333 з ОСОБА_1 до набрання законної сили судового рішення у справі № 320/2954/20, що розглядається Київським окружним адміністративним судом.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 24 березня 2020 року ОСОБА_1 стало відомо, що Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ накладено арешт на поточний рахунок для виплати заробітної плати, що відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

30 березня 2020 року позивачем подано вимогу, до керівника Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ, якою вимагав скасувати постанову про накладення арешту, та зняти арешт з поточного рахунку для виплати заробітної плати № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на те, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт накладається, та додано копія виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №B9RHIM6APEED2RHH від 24.03.2020 по зарплатному рахунку № НОМЕР_1 .

Оскільки вимога позивача залишається проігнорованою керівництвом Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ, арешт з поточного рахунку для виплати заробітної плати не знято, відповідь не надано, тому позивач, вважаючи такі рішення та бездіяльність відповідачів протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 04.05.2020 відкрито спрощене позовне провадження в цій адміністративній справі.

Відповідачі своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, на подання відзиву не скористались.

Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області подало до суду письмовий відзив, в якому просить суд відмовити в його задоволені, та зазначило, що у зв`язку з наявністю в ІКПП Позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ станом на: 31.01.2019 року сформовано Вимогу про сплату боргу від 08.02.2019 №Ф-13839-51 на суму 2457,18 грн. яку направлено на юридичну адресу платника листом з рекомендованим повідомленням про вручення та вважається врученим, але поштою не доставлено та повернуто 21.03.2019; 30.04.2019 року сформовано Вимогу про сплату боргу від 09.05.2019 №Ф-13839-51 на суму 5211,36 грн. яку направлено на юридичну адресу платника листом з рекомендованим повідомленням про вручення та вважається врученим, але поштою не доставлено та повернуто 15.06.2019; 31.07.2019 року формовано Вимогу про сплату боргу від 09.08.2019 №Ф-13839-51 на суму 7965,54 грн. яку направлено на юридичну адресу платника листом з рекомендованим повідомленням про вручення та вважається врученим, але поштою не доставлено та повернуто 17.09.2019; 31.10.2019 року сформовано Вимогу про сплату боргу від 06.11.2019 №Ф-13839-51 на суму 10719,72 грн. яку направлено на юридичну адресу платника листом з рекомендованим повідомленням про вручення та вважається врученим, але поштою не доставлено та повернуто 21.12.2019; 31.01.202року сформовано Вимогу про сплату боргу від 10.02.2020 №Ф-13839-51 на суму 13473.90 грн. яку направлено на юридичну адресу платника листом з рекомендованим повідомленням про вручення та вважається врученим, але поштою не доставлено та повернуто 13.03.2020.

Згідно вимог п.5. розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 зі змінами та доповненнями листом №1953/9/10-36-50-07 від 12.06.2019 року до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби надіслано для примусового виконання узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13839-51 «У» від 31.03.2019 року на суму 2457,18 грн. та узгоджену Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13839-51 «У» від 31.12.2019 року на суму зростання заборгованості у розмірі 8262,54 грн.

У зв`язку з викладеним, третя особа вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду 14.05.2020 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

24 березня 2020 року ОСОБА_1 стало відомо, що Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ накладено арешт на мій поточний рахунок для виплати заробітної плати, що відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Крім того, відповідно до результату пошуку виконавчих поводжень з сайту asvpweb.minjust.gov.ua «Автоматизована система виконавчого провадження» від 24.03.2020 року позивачу стало відомо, що Бориспільський МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ відкрито два виконавчих провадження: ВП № 59120221 від 16.05.2019 року, ВП № 61577333 від 17.03.2020 року.

24 березня 2020 року позивачем було подано, до Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ, звернення яким просив:

- видати постанову про накладення арешту на поточний рахунок для виплати заробітної плати;

- надати для ознайомлення матеріали ВП № 59120221 від 16.05.2019 року;

- надати для ознайомлення матеріали ВП№ 61577333 від 17.03.2020 року.

З моменту подачі 24.03.2020 року та по час звернення до суду, з боку Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ жодних дій не вчинено, постанову про накладення арешту не видано, з ВП позивача не ознайомлено, тобто його звернення залишилось проігнорованим.

27 березня 2020 року позивачем було подано до Київського окружного адміністративного суду позов про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) до Головного управління ДПС Київської області, з підстав тих доказів, що були йому відомі.

06 квітня 2020 року Київським окружним адміністративним судом винесено ухвалу про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання справа № 320/2954/20.

30 березня 2020 року позивачем подано вимогу, до керівника Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ, якою вимагав скасувати постанову про накладення арешту, та зняти арешт з поточного рахунку для виплати заробітної плати № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на те, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, та додано копія виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № B9RHIM6APEED2RHH від 24.03.2020 по зарплатному рахунку № НОМЕР_1 .

03 квітня 2020 року позивачем було подано скаргу до Бориспільського міськрайонного суду Київської області якою просив суд визнати дії Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ м. Київ неправомірними, зобов`язати зняти арешт з рахунку для виплати заробітної плати та зобов`язати Бориспільський міськрайонний відділ ДВС ознайомити позивача з матеріалами виконавчих проваджень № 59120221 від 16.05.2019 року та № 61577333 від 17.03.2020 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області справа № 359/2780/20 від 08 квітня 2020 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ м. Київ, та призначено справу до розгляду на 17.04.2020 року о 11год. 00хв., зобов`язано Бориспільський міськрайонний відділ ДВС ЦМУ МЮ м. Київ надати до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень № 59120221 та№ 61577333.

В зв`язку з поданою заявою Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ м. Київ про перенесення засідання, справа № 359/2780/20 була призначена до розгляду на 23.04.2020 року.

23 квітня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ЦМУ МЮ м. Київ було надано до суду витребувані виконавчі провадження № 59120221 та № 61577333.

24 квітня 2020 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області винесено ухвалу про закриття провадження в справі та роз`яснено, що з вказаними вимогами ОСОБА_1 слід звернутись в порядку адміністративного судочинства.

Завдяки справі № 359/2780/20, що розглядалась Бориспільським міськрайонним судом позивач ознайомився з матеріалами виконавчих проваджень № 59120221 та № 61577333, з яких вбачається:

Виконавче провадження № 59120221

16 травня 2019 року Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відкриття ВП № 59120221 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу в сумі 2457 грн. 18 коп. на вимогу Головного управління ДФС у Київській області № Ф-13839-51 У від 31.03.2019 року та стягнення виконавчого збору у розмірі 245 грн. 72 коп.

21 квітня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ЦМУ МЮ м. Київ винесено постанову № 59120221 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , яку отримує в КНП «БРЦПМСД» та зобов`язує роботодавця здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу (з урахуванням виконавчого збору/ гонорару державного виконавця) в сумі 3071 грн. 90 коп.

Виконавче провадження № 61577333

17 березня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ЦМУ МЮ м. Київ винесено постанову про відкриття ВП № 61577333 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу 8 262 грн. 54 коп. на вимогу Головного управління ДПС у Київській області № Ф-13839-51 У від 31.12.2919 року та стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 826 грн. 25 коп.

Також, 17 березня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ЦМУ МЮ м. Київ винесено постанову № 61577333 про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 369 грн. 00 коп.

Крім того, 17 березня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ЦМУ МЮ м. Київ винесено постанову № 61577333 про арешт коштів ОСОБА_1 крім коштів, що містяться на спеціальних рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 9 457 грн. 79 коп..

Так, 17.03.2020 року накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 , що відкрито в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в рамках зарплатного проекту між банком та КНП «БРЦПМСД», для отримання заробітної плати.

Як зазначає банк, в своєму листі № 20.1.0.0.0/7- 200371/10327 від 17.03.2020 року, арешт накладено на суму 9 457 грн. 79 коп., але на рахунках недостатньо коштів для виконання постанови.

13 квітня 2020 року Бориспільським міськрайонним відділом ДВС ЦМУ МЮ м. Київ винесено постанову № 61577333 про звернення стягнення на заробітну плату

ОСОБА_1 яку отримує в КНП «БРЦПМСД» та зобов`язує роботодавця здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 20% з доходів до виплати загальної суми боргу (з урахуванням виконавчого збору/гонорару державного виконавця) в розмірі 9 457 грн. 79 коп., дана постанова направлена для виконання до КНП «БРЦПМСД».

Отже, станом на день розгляду справи, вимога позивача залишається проігнорованою керівництвом Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ, арешт з поточного рахунку для виплати заробітної плати не знято, відповідь не надано.

Відповідно до п.1. ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», судовий виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону 1404-VIII).

Згідно із ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувана чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Верховний Суд зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в ст.ст. З, 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про оплату праці», забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Відповідно до ч. З, 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 09 вересня 2019 у справі № 913/958/16, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, від 25 жовтня 2019 року по справі № 37/70 (ЄДРСРУ № 85211554), від 28 жовтня 2019 року у справі № 916/1845/19 (ЄДРСРУ № 85241335).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 115, ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України, ст.22, ч. 1, 6 ст.24, ч. 3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Отже, Бориспільським МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата позивача, що є неприпустимим в розумінні ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За статтею 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Частиною 1 ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 8 КАС України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довели правомірності свого рішення та бездіяльності.

Водночас, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (ч.4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд звертає увагу, що відповідачі своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, на подання відзиву не скористались.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ Сороки Валерія Івановича про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 61577333 від 17 березня 2020 року.

Зобов`язати Бориспільський МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який відкрито на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

Зобов`язати Бориспільський МР ВДВС ЦМУМЮ м. Київ утриматись від стягнення коштів на користь держави за виконавчими провадженнями №59120221 та №61577333 з ОСОБА_1 до набрання законної сили судового рішення у справі № 320/2954/20, що розглядається Київським окружним адміністративним судом.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.