Справа № 420/4789/19
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4789/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О.,

сторін:

представник позивача - Картавцева А.М.,

відповідач - Кропівка А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

З адміністративним позовом звернулось Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- Зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати самочинно збудований об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 за власний рахунок.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що відповідачем виконуються роботи з нового будівництва сонячної електростанції (генеруючої установки) за адресою: АДРЕСА_2 , без отримання права на виконання таких робіт, чим порушив ч. 1 ст. 34 та абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 та п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 466 від 13 квітня 2011 року.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав вимоги припису Управління від 08.02.2019 рокуза № 065/19, чим порушив абз. 3 п. 14 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю» за № 553 від 23.05.2011 року та за результатом перевірки було складено відповідний Акт № 000863 від 13.05.2019 року та протокол про адміністративне правопорушення від 13.05.2019 року передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

03.06.2019 року Управлінням винесено Постанову про адміністративне правопорушення № 434/19 від 03.06.2019 року (далі - Постанова № 434/19) та Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП (невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно- будівельного контролю).

06.12.2019 року, від Відповідача надійшов відзив на позов. В обгрунтування зазначено, що Відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки на цей час будівельні роботи завершені. Панелі сонячної електростанції розміщені на даху відповідача (фото №1), на фасаді господарчої споруди (фото №2), 12 п/м панелей розташовані впродовж огорожі на відстані 1м від огорожі, а не впритул, що відповідає нормам БНіП та ДБН.

Металевий каркас збудований без фундамента, та не має ознак капітальної споруди. Відповідно до закону «Про зелений тариф» №10357, підписаний Президентом України 06.08.2019 та постанови НКРЕКП від 25.02.2016 №229, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 24.03.2016 з метою усунення корупційної складової при будівництві приватної СЕС, не потрібно проводити погодження, брати дозвіл на будівництво від державних та інших структур.

В розділі 2 «Порядок введення в експлуатацію генеруючої установки» чітко сформовані 9 пуктів, в яких не передбачено отримання дозволу приватною особою, та узгодження будівництва СЕС з Обленерго та РЕС м. Одеси.

Відповідно до Земельного кодексу України, СЕС збудована на приватній ділянці. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використовування земельних ділянок у відповідності з їх цільовим призначенням, при якому власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок спричиняються найменші незручності (затінення: висота забора 6 метрів, висота СЕС 5 метрів. Затінення відсутнє. Задимлення: СЕС не димить. Неприємні запахи: СЕС не виділяє запахів. Шумове забруднення відсутнє).

Таким чином, відповідач вважає, що не були порушені норми чинного законодавства при будівництві приватної СЕС.

Заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило.

Процесуальні дії вчинені судом.

19.03.2020 року, судом зупинено провадження у справі до 21.05.2020 року, в зв`язку з зопровадженням на території України карантину (коронавірус COVID-19).

21.05.2020 року, протокольною ухвалою суду, поновлено провадження у справі.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Обставини справи.

Управлінням було видано направлення для проведення позапланового заходу від 04.02.2019 року № 000206, зі строком дії з 04.02.-08.02.2019 року.

Посадовою особою Управління здійснено виїзд, з метою проведення позапланової перевірки за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем було пред`явлено державний акт на право власності на дану земельну ділянку площею 0,0974 га № 468028 від 29.05.2002 року. Відповідно до вказаного акту цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Додатково заявником ОСОБА_2 до Управління був наданий технічний звіт про можливість збереження збудованих конструкцій та обладнання сонячної електростанції для автономного електропостачання житлового будинку за даною адресою та вплив виконаних робіт на технічний стан огородження ділянки № АДРЕСА_3,АДРЕСА_4, який виконаний ТОВ «ПКК «АБРИС-ГРУПП» за підписом експерта Казанцевої Н.К. (сертифікат АЕ № 005313 ) на замовлення ОСОБА_2

Виїздом посадової особи на місце за адресою: АДРЕСА_2 , оглядово встановлено, що за вищевказаною адресою відповідачем впритул до сусідньої огорожі виконуються роботи із нового будівництва металевого каркасу на стовпчатому фундаменті у вигляді навісу довжиною приблизно 45 метрів та висотою 5 метрів з подальшим розміщенням на ньому сонячних панелей, тобто виконуються будівельні роботи з нового будівництва сонячної електростанції (генеруючої установки).

Будівельні роботи на момент перевірки були не завершені.

За результатом перевірки було складено відповідний Акт №000206, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, шляхом отримання в установленому порядку права на виконання будівельних робіт за даною адресою або демонтування самочинно збудовано споруди в термін до 08.04.2019 року та зупинення будівельних робіт №065/19, протокол про адміністративне правопорушення від 08.02.2019 року передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП.

21.02.2019 року, за результатом розгляду матеріалів справи було винесено Постанову про адміністративне правопорушення № 122/19 від 21.02.2019 року та Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП.

Управлінням на підставі наказу Управління №01-13/1ДАБК, у період з 07.05.-13.05.2019 року, було проведено позапланову перевірку виконання вимог припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів та правил №065/19 від 08.02.2019 року.

На момент виїзду на місце встановлено, що самочинно збудований об`єкт не демонтовано, що підтверджується фотофіксацією.

За результатом перевірки було складено відповідний Акт №000863 від 13.05.2019 року та протокол про адміністративне правопорушення від 13.05.2019 року передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

03.06.2019 року Управлінням винесено Постанову про адміністративне правопорушення №434/19 від 03.06.2019 року та Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП (невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно- будівельного контролю).

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17.02.2011 року (далі Закон №3038-VI).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до ст. 4 Закону України №3038-VI, об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення. їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно- транспортної інфраструктури. До об`єктів будівництва не належать нафтові і газові свердловини та об`єкти їх влаштування.

Згідно зі статтею 6 Закону №3038-VІ, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України №3038-VI, рішення з питань планування та забудови території приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України №3038-VI, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Згідно з п.1 Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №579-VII від 27.04.2016 року, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створено відповідно до Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про архітектурну діяльність" та інших нормативно-правових актів з метою здійснення архітектурно-будівельного контролю на території м. Одеси.

Таким чином, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради наділено відповідними повноваженнями щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю в межах м. Одеси.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

Відповідно до ч.2 ст.41 Закону №3038-VI, орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

За правилами пункту 8 Порядку №553, за результатами державного архітектурно- будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (пункти 16, 17 Порядку №553).

Права та обов`язки суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зазначені у пунктах 13, 14 Порядку №553.

Зокрема, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ст. 38 Закону №3038-VI, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Висновки суду.

Судом встановлено, що згідно з актом, який складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №000206 від 08.02.2019 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, шляхом отримання в установленому порядку права на виконання будівельних робіт за даною адресою або демонтування самочинно збудованої споруди в термін до 08.04.2019 року .

Управлінням на підставі наказу Управління №01-13/1ДАБК, у період з 07.05.-13.05.2019 року, було проведено позапланову перевірку виконання вимог припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства, будівельних норм, стандартів та правил №065/19 від 08.02.2019 року.

На момент виїзду на місце посадовими особами позивача встановлено, що самочинно збудований об`єкт не демонтовано.

За результатом перевірки було складено відповідний Акт №000863 від 13.05.2019 року та протокол про адміністративне правопорушення від 13.05.2019 року передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП. 03.06.2019 року Управлінням винесено Постанову про адміністративне правопорушення №434/19 від 03.06.2019 року (далі - Постанова №434/19) та Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП (невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно- будівельного контролю).

Таким чином, Позивач вважає, що Відповідачем невиконано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, шляхом отримання в установленому порядку права на виконання будівельних робіт або демонтування самочинно збудованої споруди в термін до 08.02.2019 року.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, порушує права інших осіб, істотно порушує будівельні норми і правила. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Судом встановлено із наданих Відповідачем доказів, що на час розгляду справи будівельні роботи завершені. Панелі сонячної електростанції розміщені на даху відповідача, на фасаді господарчої споруди, 12 п/м панелей розташовані впродовж огорожі на відстані 1м від огорожі, а не впритул, що відповідає Будівельним нормам і правилам (БНіП) та Державним будівельним нормам (ДБН).

Таким чином, суд вважає зазначити, що на момент розгляду справи по суті, Відповідачем було виконано Припис від 08.02.2019 року, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову Позивача, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , демонтувати самочинно збудований об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 за власний рахунок.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод га протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Отже, особу може бути позбавлено її майна лише в інтересах суспільства, на умовах. передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності повинно бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) виробив критерії оцінки дотримання статті 1 Першого протоколу. Вони наводяться у багатьох рішеннях. Наприклад, у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04. пункти 38-39) ЄСПЛ навів загальні принципи застосування статті 1 Першого протоколу:

- ця стаття по суті гарантує право власності і містить три окремі норми: перша норма, що сформульована у першому реченні частини першої та має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння своїм майном; друга, що міститься в другому реченні частини першої цієї статті, стосується позбавлення особи її майна і певним чином це обумовлює; третя норма, зазначена в частині другій, стосується, зокрема, права держави регулювати питання користування майном. Однак ці три норми не можна розглядати як "окремі", тобто не пов`язані між собою: друга і третя норми стосуються певних випадків втручання у право на мирне володіння майном і, отже, мають тлумачитись у світлі загального принципу, проголошеного першою нормою;

- будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним;

- вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права. Хоча проблему відносно тлумачення національного законодавства мають вирішувати передусім національні органи влади, зокрема суди, завдання Суду полягає в тому, щоб з`ясувати, чи не суперечить результат такого тлумачення положенням Конвенції.

Щодо мети втручання, то стаття 1 Першого протоколу до Конвенції допускає можливість втручання у право на мирне володіння майном виключно "в інтересах суспільства".

Крім того, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (заява N 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 01.06.2020 року.

Суддя Бутенко А.В.

.