Справа № 821/916/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 р.м. ХерсонСправа № 821/916/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У липні 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (надалі - відповдіач), в якому просив стягнути з УМВС України в Херсонській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року по 06.06.2016 рік. На обґрунтування позову позивач зазначав про поновлення його на посаді з 06.11.2015 наказом від 09.06.2016 на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного від 06.06.2016 по справі №821/695/16, та невиплату йому заробітної плати за час вимушеного прогулу за поданим ним 21.06.2016 рапортом.

Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 25.07.2016 по справі № 821/916/16 адміністративний позов задовольнив, зобов`язав Управління МВС України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по день фактичного поновлення на посаді начальника Дніпрянського відділення міліції Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області, суд допустив негайне виконання постанови суду в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Суд в постанові зазначив, що встановлення рішенням суду факту незаконного звільнення позивача є безумовною підставою для стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу. Разом з тим, суд зазначив про неможливість здійснення розрахунку суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню з огляду на відсутність в наданій відповідачем на запит суду довідці детального розрахунку заробітної плати, що унеможливлює розрахунок середньої заробітної плати як розрахункової величини.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 25.01.2017 скасував постанову Херсонського окружного адміністративного суду і прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позову. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з отримання позивачем одноразової грошової допомоги при звільненні в листопаді 2015 року та з січня 2016 року по червень 2016 року допомоги по безробіттю, загальний розмір яких перевищує розрахований апеляційним судом розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Надалі, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.02.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 року та постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25.07.2016 року скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду.

В своїй постанові від 19.02.2020 Верховний суд, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, зазначив, що судами обох інстанцій встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року було визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області від 06 листопада 2015 року №396-о/с та поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Дніпрянського відділення міліції Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області з 06 листопада 2015 року. При цьому, чи вирішувалось питання щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу при поновленні позивача постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції не встановлювалось. Також позивачем в позовній заяві зазначено щодо подання ним 21.06.2016 року рапорту про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Вказана обставина, а також результат розгляду порушеного в поданому позивачем рапорті питання, судами попередніх інстанцій теж не досліджувались.

25.03.2020 матеріали по справі надійшли до суду першої інстанції.

Повторним автоматичним розподілом судової справи між суддями справу перерозподілено на суддю Хом`якову В.В.

Ухвалою суду від 30.03.2020 прийнято матеріали справи № 821/916/16 та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано в Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області довідку про розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 .

22.04.2020, на виконання вимог ухвали суду від 30.03.2020, відповідачем подано довідку № 248 від 09.04.2020 про нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з вересня по жовтень 2015 року.

Дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 03 жовтня 2005 року.

Наказом начальника Управління МВС України в Херсонській області від 06.11.2015 № 396 о/с майора міліції ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Дніпрянського відділення міліції Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

ОСОБА_1 не погодився із звільненням, тому звернувся до суду з адміністративним позовом. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 по справі №821/3722/15-а з урахуванням постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 визнано протиправним та скасовано наказ Управління МВС України у Херсонській області від 06.11.2015 року №396 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади начальника Дніпрянського відділення міліції Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області; поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Дніпрянського відділення міліції Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про подальше проходження служби у лавах Національної поліції України та зобов`язано розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Національної поліції України.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 21.04.2016 р. №53 о/с на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 поновлено позивача на посаді начальника Дніпрянського відділення міліції Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015. В наказі не зазначено про виплату позивачу грошового забезпечення(зарплати) за період із часу звільнення 06.11.2015 по день поновлення.

22.04.2016 відповідачем видано наказ №54 о/с, яким ОСОБА_1 згідно з п.10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, було звільнено з 06.11.2015 з посади начальника Дніпрянського відділення міліції Н.Каховського МВ УМВС України в Херсонській області у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів).

Не погоджуючись з оскаржуваним наказом, позивач знову звернувся до суду. Постановою Херсонського окружного адміністративного від 06.06.2016 по справі №821/695/16 визнано протиправним та скасовано наказ від 22.04.2016 №54-о/с, виданий УМВС України в Херсонській області, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Дніпрянського відділення Н.Каховського МВ УМВС України в Херсонській області УМВС України у Херсонській області у запас Збройних Сил за п.64 "г" (через скорочення штатів). Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Дніпрянського відділення Н.Каховського МВ УМВС України в Херсонській області УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015, допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді. Питання про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у справі №821/695/16 не вирішувалось.

На виконання постанови Херсонського окружного адміністративного від 06.06.2016 головою ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області прийнято наказ від 09.06.2016 №12о/с, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Дніпрянського відділення міліції Новокаховського міського відділу УМВС з 06.11.2015. В наказі нічого не вказано про виплату грошового забезпечення (зарплати) за період його звільнення. У додаткових поясненнях, які подав представник УМВС в Херсонській області до суду 1.12.2016 , також не вказано про виплату позивачу будь-яких коштів за час вимушеного прогулу, тільки вказано про виплату грошової компенсації внаслідок звільнення за скороченням штатів в листопаді 2015 року в сумі 28429 грн. 20 коп. Ця обставина підтверджується довідкою №700 від 10.08.2016, виданої за підписом члена ліквідаційної комісії УМВС, при звільненні ОСОБА_1 була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у листопаді 2015 року в розмірі 28429 грн. 20 коп.

Згідно довідки від 13.07.2016 р., виданої Новокаховським міським центром ДЦЗ, з січня 2016 року ОСОБА_1 зареєстрований як безробітний та отримав допомогу по безробіттю з 19.01.2016 р по 22.06.2016 р. у розмірі 11564,73 грн.

Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 25.07.2016 року по справі № 821/916/16 адміністративний позов задовольнив та зобов`язав Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по день фактичного поновлення на посаді начальника Дніпрянського відділення міліції Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області. Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 25.01.2017 року скасував постанову Херсонського окружного адміністративного суду і прийняв нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Постановою від 19.02.2020 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 частково задоволено, скасовано постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 та Херсонського окружного адміністративного суду від 25.07.2016, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний суд в своїй постанові, зокрема, підкреслив, що судами нижчих інстанцій не встановлювалось/не досліджувалось питання щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу при поновленні ОСОБА_1 постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 року, на підставі поданого останнім 21.06.2016 рапорту про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Надаючи правову оцінку вищевикладеному, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку".

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Вирішуючи питання про порядок нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а це період з 06.11.2015 року по 06.06.2016 рік, на підставі поданого ним 21.06.2016 рапорту про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

Так, відповідно ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Період вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням складає з 07.11.2015 по 06.06.2016 - 213 календарних днів, оскільки за 6 календарних днів листопада 2015 року позивачу було нараховано та виплачено грошове забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294 (далі - Постанова №1294), чинної на момент виникнення спірних відносин, виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (чинна на час виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція №499). Пунктами 1.3 та 1.5 Інструкції №499 встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо. Відповідно до підпункту 3.5.2 пункту 3.5 Інструкції №499 особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Таким чином, з огляду на викладені приписи законодавчих норм, суд звертає увагу на те, що ними не передбачено будь-яких підстав для зменшення розміру за певних обставин грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Що стосується посилань відповідача на отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за 1 півріччя 2016 року, то відповідно до ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" у випадку поновлення особи на роботі внаслідок незаконного скорочення, відшкодування витрат у зв`язку із виплатою допомоги по безробіттю покладається на роботодавця, а тому допомога по безробіттю не повинна враховуватися при обчисленні середнього заробітку під час вимушеного прогулу.

Крім того, чинним законодавством не передбачено таке врахування допомоги на безробіття при стягненні заробітку за час вимушеного прогулу та/або зменшення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу на розмір отриманої допомоги.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок № 100).

Дія постанови Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності (п. 2 Постанови), а затверджений нею порядок застосовується в усіх випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (ст. 1 Порядку № 100).

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно з абз.1 п.8 розділу IV вказаного Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року №6-648цс15.

З огляду на викладене, та враховуючи змінний характер служби позивача, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час прогулу суд виходить з календарних днів за цей період.

Так, відповідно до довідки заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 09.04.2020 № 248, грошове забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2015 року (30 календарних днів) склало 3451 грн. 30 коп., за жовтень 2015 року (31 календарних днів) - 6390 грн. 57 коп., усього - 9841 грн. 87 коп.

Відомості довідки № 2498 повністю співпадають із відомостями довідок ліквідаційної комісії № 621, 622 від 14.07.2016 (арк.справи 18,19).

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було звільнено 06.11.2015, а тому, відповідно до п.2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу йому повинна обчислюватися виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відтак, середньоденний заробіток позивача становить 161 грн. 34 коп. (без відрахування обов`язкових платежів до бюджету), виходячи з розрахунку 9841 грн. 87 коп. : 61 календарний день = 161 грн. 34 коп.

Період вимушеного прогулу становить з 07.11.2015 по 06.06.2016 - 213 календарних дні., оскільки згідно довідки № 622 від 14.07.2016 позивачу була виплачена зарплата за 6 днів листопада 2015 року. Отже, втрачений заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 161 грн. 34 коп. х 213 дн. = 34365 грн. 42 коп.

Оскільки справляння і сплата податків та інших обов`язкових платежів до бюджету з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Що стосується суб`єкта владних повноважень, який повинен виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, то суд вважає, що таким є орган, який виплачував ОСОБА_1 грошове забезпечення до його звільнення, за місцем проходження служби. Таким роботодавцем є УМВС України в Херсонській області, яке хоч і знаходиться в стані ліквідації, але не є ліквідованим на час розгляду справи, а тому не позбавлено правосуб`єктності (правоздатності та дієздатності) вчиняти дії, спрямовані на забезпечення прав та інтересів своїх працівників.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу ОВС" визначено, що виплата грошового забезпечення особам та начальницького складу ОВС, здійснюється в порядку, що затверджується МВС України. Відповідно до наказу МВС України від 31.12.2007 № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу ОВС" затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам начальницького і рядового складу ОВС, п.п.1.5-1.6 якої передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення працівника на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру основних та додаткових видів грошового забезпечення (окладів, надбавок, премій).

Також суд приймає до уваги, що відповідачем не надано жодного доказу виплати позивачу будь-яких сум грошового забезпечення за період починаючи з 07.11.2015 по 06.06.2016. Таким чином, позивача було двічі поновлено на посаді з 06.11.2015, але грошове забезпечення йому не нараховувалось та не виплачувалось.

Згідно із ст.ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (73003, м. Херсон, вул. Лютеранська, 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 34365 грн. 42 коп. (тридцять чотири тисячі триста шістдесят п`ять гривень 42 копійки) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 06.06.2016, з відрахуванням податків та обов`язкових зборів до бюджету.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання судового рішення, при цьому, апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 106030000