Справа № 640/301/19
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2020 року №640/301/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2018 р. по податку на додану вартість № на загальну суму 260954,65 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій на суму 544,44 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій на суму 608,00 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій на суму 11959,51 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2018 р. щодо сплати єдиного податку з фізичних осіб № на загальну суму 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2018 р. щодо сплати єдиного податку з фізичних осіб № на загальну суму 36038,81 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму 103294,91 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2018 р. щодо сплати військового збору № на загальну суму 66578,41 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2018 р. щодо сплати єдиного податку з фізичних осіб № на загальну суму 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 23.05.2018 р. щодо сплати податку на доходи фізичних осіб № на загальну суму 798940,94 грн., видані відповідачем на підставі Акта перевірки від 02.05.2018 р. за №2192/26-15-42-05- та висновку про розгляд заперечення №48/26-15-42-05 від 18.05.2018 р.

Ухвалою суду від 05.02.2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/301/19 (далі - справа), розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 26.09.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані рішення та вимога є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані рішення та вимога прийняті ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

У період з 17.04.2018 року по 23.04.2018 року ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 23.02.2018 р. та дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 14.04.2011 р. по 23.02.2018 р., за результатами якої відповідачем складено акт від 02.05.2018 р. №2192/26-15-42-05- (далі - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

- пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме, не подання декларації про майновий стан та доходи за 2016 р., 2017 р. та 2018 р. (ліквідаційна);

- п. 44.3, п. 44.6 ст. 44 ПК України;

- п. 291.4 ст. 291, пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, що призвело до заниження єдиного податку з фізичних осіб в сумі 28831,05 грн.;

- п. 177.2 ст. 177 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 639152,75 грн.;

- п. 16' 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, що призвело до заниження військового збору на загальну суму 53262,73 грн.;

- пп. 4 п. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 р., а саме, не подання звітності з єдиного соціального внеску за 2011 рік, подання з порушенням строків звітності по єдиному внеску за 2014 рік, а також подання звітності за невстановленою формою за 2016-2018 рр.;

- абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010 р., а саме, ФОП ОСОБА_1 не своєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- пп. 1 п. 2 ст. 6, ч. 3, ч.2 ст. 7, п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 р., що призвело до заниження суми нарахувань по єдиному соціальному внеску на загальну суму 103294,91 грн.;

- п. 183.4 ст. 183, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1 ст. 200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 208763,72 грн., в тому числі в квітні 2017 р. на суму 14423,75 грн., в травні 2017 р. на суму 24222,00 грн., в червні 2017 р. на суму 31678,60 грн., в серпні 2017 р. на суму 17505,60 грн., в вересні 2017 р. на суму 8243,60 грн., в жовтні 2017 р. на суму 10654,00 грн., в листопаді 2017 р. на суму 20649,40 грн., в грудні 2017 р. на суму 29386,77 грн., в лютому 2018 р. на суму 52000,00 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем 23.05.2018 р. були складені та направлені позивачу:

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 260954,65 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 208763,72 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 52190,93 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 421,93 грн. та нараховано пеню у розмірі 122,61 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 680,00 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 11959,51 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) по єдиному податку з фізичних осіб на загальну суму 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб на загальну суму 36038,81 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 28831,05 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 7207,76 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-113 У, з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування на суму 103294,91 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 66578,41 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 53262,73 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13315,68 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 510,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 798940,94 грн., з яких за податковими зобов`язаннями - 639152,75 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 159788,19 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.05.2020 р. за №, ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 14.04.2011 року та 18.04.2011 р. взята на податковий облік. 23.02.2018 р. проведена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.01.2015 р. позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, будучи платником єдиного податку 2 групи.

Пунктом 291.2 ст. 291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктами 2 та 3 п. 291.4. ст. 291 ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності:

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

З матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувані рішення та вимога прийняті у зв`язку з наступним.

01.12.2015 р. між ПАТ "Таскомбанк" (має статус платника податку на прибуток), як замовником, та ФОП ОСОБА_1 , як виконавцем, укладено Договір про виконання робіт, за яким виконавець зобов`язується виконати роботу (склад плану проекту по запровадженню он-лайн платформи для продажу банківської кредитної картки; розробка продукту для продажу в он-лайн каналі; погодження автоматизованого процесу оцінки ризиків для кредитної картки; розробка макету landing pade та шляху клієнта по заказу картки; розробка фінансової моделі проекту), а замовник сплачує виконавцю вартість робіт.

Виходячи з того, що перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 надавала послуги юридичним особам, за переконанням відповідача, ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2016 р. є платником податку на загальних підставах, у зв`язку з чим позивачу визначені грошові зобов`язання (застосовано штрафні санкції) оскаржуваними рішеннями та вимогою.

Із вказаною вище позицією відповідача суд не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до пп.пп. 298.1.1, 298.1.5 п. 298.1 ст. 298 ПК України, порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 цієї статті.

Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством;

4) державному реєстратору як додаток до реєстраційної картки, що подається для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця з урахуванням вимог пункту 291.5 статті 291 цього Кодексу. Електронна копія заяви, виготовлена шляхом сканування, передається державним реєстратором до контролюючого органу одночасно з відомостями з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

За умови дотримання платником єдиного податку вимог, встановлених цим Кодексом для обраної ним групи, такий платник може самостійно перейти на сплату єдиного податку, встановленого для інших груп платників єдиного податку, шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного кварталу. При цьому у платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, анулюється реєстрація платника податку на додану вартість у порядку, встановленому цим Кодексом, у разі обрання ним першої або другої групи чи ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка включає податок на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно з абз. 9 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

Відповідно до п.п. 299.1 - 299.5, 299.10 та 299.11 ст. 299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

У разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

У випадках, передбачених підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу, контролюючий орган, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб`єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом від державного реєстратора електронної копії заяви, виготовленої шляхом сканування, одночасно з відомостями з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, якщо така заява додана до реєстраційної картки.

У разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач до фактичного надання послуг ПАТ "Таскомбанк", у відповідності до вимог пп. 298.1.5 п. 298.1 ст. 198 ПК України, звернувся до відповідного контролюючого органу із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, в якій просив перевести з 2 на 3 групу спрощеної системи оподаткування.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази відмови у реєстрації платника єдиного податку 3 групи.

Крім того, згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 10.12.2015 р. №823 та Акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2016 р. перебуває на спрощеній системі оподаткування 3 група, для якої відсутні обмеження щодо здійснення господарської діяльності з надання послуг, у тому числі побутових, лише платникам єдиного податку.

Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи на те, що відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не надано суду належних доказів прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 платником єдиного податку, остання у періоді, що перевірявся, була платником єдиного податку, а відповідно до п. 297.1 ст. 297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: 1) податку на прибуток підприємств; 2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою; 3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи; 4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва; 5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем безпідставно, відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до зазначених норм, позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464).

Для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464).

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону №2464, нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону №2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону №2464).

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону №2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом №2464, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 Закону №2464).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону №2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків, а після 01 січня 2015 року 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Необхідно зазначити, що оскаржувані вимога та рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є похідними від податкового повідомлення-рішення з податку на доходи фізичних осіб, в результаті чого такі рішення та вимога також є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, суд звертає увагу, що 06.06.2018 р. позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою вх. №6134 на оскаржувані рішення та вимогу, яка згідно тверджень позивача не розглянута, протилежного відповідачем суду не доведено.

При цьому, відповідно до п. 56.9 ст. 56 ПК України, якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 8810,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 23.05.2018 р. №, №, №, №, № та №.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте 23.05.2018 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", прийняте 23.05.2018 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, прийняте 23.05.2018 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві.

6. Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 23.05.2018 р. №Ф-113 У.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко