Справа № 520/1129/2020
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

27 травня 2020 р. справа № 520/1129/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за тексом - заявник, громадянин), звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про: 1) зобов`язання Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни до актового запису державної реєстрації шлюбу № 796, внесеного 29 квітня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в графі нареченого ОСОБА_1 про громадянство внести запис - «Особа без громадянства».

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 29 квітня 2017 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис №796. У актовому записі громадянство ОСОБА_1 не зазначено. За місцем попередньої реєстрації м. Дніпрі, позивач звертався щодо здійснення внесення змін до актового запису, а саме заповнення графи громадянства нареченого. Однак, Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області відмовив в цій частині внести зміни до актового запису №796.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

14 квітня 2020 року від представника відповідача, Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), надійшов відзив (разом з доказами його направлення позивачу), у якому вказано, що відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану при державній реєстрації шлюбу подаються та в актовому записі про шлюб зазначаються: паспорти або паспортні документи, що посвідчують особи наречених. Якщо поданий документ складений іноземною мовою, для проведення державної реєстрації подається його засвідчений нотаріальний переклад українською мовою. З поданого перекладу вносяться дані щодо заявника до актового запису. Таким чином, при складанні актового запису про шлюб, про який йдеться мова, відомості про нареченого були вказані у повній відповідності до поданих документів. При цьому, заявником (нареченим) було проставлено власноручно підпис у двох примірниках актового запису про шлюб. Проставленням власноручного підпису особа погоджується не тільки на державну реєстрацію шлюбу, але й з відомостями, що були вказані в актовому записі про шлюб. Крім того, зазначив, що посвідка на тимчасове проживання не є документом, що підтверджує належність до будь-якого громадянства та не визначає громадянства заявника. Просив вирішити справу щодо внесення змін до актового запису про шлюб на розсуд суду.

Від позивача 25.05.2020р. надійшов лист, згідно якого просить суд вирішити справу та задовольнити позов в повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

ОСОБА_1 має паспорт/проїзний документ Палестинської національної адміністрації, що підтверджується перекладом та копією паспортом № НОМЕР_1 , м. видачі Рамалла 11.07.2016 року . (а.с.11,15)

Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 29 квітня 2017 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис №796. У актовому записі громадянство ОСОБА_1 не зазначено, вказані прочерки.

На території України позивач знаходиться на підставі посвідки № НОМЕР_2 , виданої 24.10.2019 року, в якому зазначено громадянство «особа без громадянства».

Позивач звернувся за місцем попередньої реєстрації (як він вказує в позовній заяві) до Соборного районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про внесення змін, доповнень до актового запису про шлюб №796 від 29.04.2017 року складеного Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, щодо виправлення імені нареченого з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » та доповненням громадянства заявника «особа без громадянства».

На вищезазначену заяву позивача, Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області надав Висновок від 25 липня 2019 року про часткову відмову у внесенні змін до актового запису, а саме: внесені зміни до актового запису про шлюб №796 від 24.04.2017 року складеного Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області виправлено ім`я нареченого з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » на підставі паспорта заявника та відмовлено в частині доповнення громадянства нареченого «особа без громадянства», у зв`язку із відсутністю підстав для внесення змін.

У згаданому Висновку від 25 липня 2019 року зазначено, що актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку, документи, які є підставами для внесення змін, проїзний документ/паспорт заявника, посвідка на тимчасове проживання та лист Державної міграційної служби Соборного районного відділу у м. Дніпрі № 1212-571/1212-19 від 01.06.2019р., не підтверджують належність заявника до особи без громадянства.

Маючи намір внести зміни в актовий запис №796 від 24.04.2017 року складений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склалися на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулює Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі по тексту - Закон) та Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила №96/5).

Відповідно до ст. 2 Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації, відповідно до вказаного Закону, підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Статтею 6 Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до п. 1.1 Правил №96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Пунктом 1.5 Правил №96/5 передбачено, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи.

Згідно з п.1.15 Правил №96/5, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пункт 2.5 Правил містить вказівку на те, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається особою, щодо якої складено актовий запис.

Відповідно п.2.1 Правил №96/5 встановлено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 2.6 Правил №96/5 встановлено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно п. 2.19 Правил №96/5 висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про внесення змін до актового запису цивільного стану складається у двох примірниках, з яких один разом із зібраними документами надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни. Другий примірник залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичному представництві чи консульській установі України за місцем його складання. Якщо актовий запис цивільного стану, у який потрібно внести зміни, міститься в даному відділі державної реєстрації актів цивільного стану, висновок складається в одному примірнику.

Отже, на підставі вказаних норм, суд приходить до висновку, що тільки після отримання відповідним Відділом за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, позитивного висновку про внесення змін до актового запису, вказаний суб`єкт повинен внести відповідні зміни згідно отриманого висновку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачу було відмовлено висновком від 25.07.2019 р. внести зміни до актового запису державної реєстрації шлюбу № 796, внесеного 29 квітня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, а саме в частині зазначення в графі нареченого ОСОБА_1 відомостей про громадянство - «Особа без громадянства».

Доказів скасування або втрати чинності, оскарження вказаного висновку в судовому порядку, до матеріалів справи надано не було.

Також суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про подання заяви про внесення змін до актового запису цивільного стану № 796 безпосередньо до відповідача - Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, вимога зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису цивільного стану при існуванні висновку про відмову, суперечить вимогам чинного законодавства.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією, законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу аміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Між тим, заявник звернувся до суду з позовними вимогами про зобов`язання Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни до актового запису державної реєстрації шлюбу № 796, внесеного 29 квітня 2017 року, отримавши висновок про відмову внести вказані зміни іншим відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його попередньої реєстрації, який станом на час розгляду справи є чинним, а доказів зворотнього матеріали справи не місять.

А тому, у відповідача відсутні обов`язки внести вказані зміни згідно п. 2.19 Правил №96/5.

Таким чином, на судовий захист має право особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність.

Отже, суд приходить до висновків про те, що за відсутністю здійснення безпосередньо відповідачем владних управлінських функцій з приводу відмови у внесенні змін до актового запису, та за наявності чинного висновку про відмову внести вказані зміни іншим уповноваженим органом, для позивача вказане не може породжувати права на захист та бути підставою для задоволення позовних вимог.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя О.В.Старосєльцева