Справа № 160/11395/19
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2020 року м. Дніпросправа № 160/11395/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року (суддя 1-ї інстанції Турова О.М.) у справі №160/11395/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення відповідача про зменшення розміру пенсії позивача, в тому числі, якщо воно було прийнято, але не передано позивачу; визнання дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача протиправними та дискримінаційними; визнання бездіяльності відповідача щодо не продовження виплати пенсії позивачу з грудня 2018 року в колишньому розмірі протиправною та дискримінаційною; зобов`язання відповідача виплатити усі неотриманні позивачем пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з грудня 2018 року до фактичного виконання відповідачем рішення у цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачу, починаючи з грудня 2018 року до їх фактичної виплати; стягнення з відповідача кошти в сумі 100000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач протиправно зменшив розмір пенсії позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач з 19.12.2004 року є пенсіонером, якому призначена пенсія за віком. В 2006 році позивач виїхав з України на постійне проживання до Ізраїлю, у зв`язку із чим відповідачем припинено виплату його пенсії. За наслідками оскарження таких дій відповідача у судовому порядку, Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом винесено постанову від 02.11.2016 року у справі №201/8846/16-а, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 26 лютого 2016 року. 21.06.2017 року позивачем отримано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №9731/06-21 від 16.05.2017 року, яким повідомлено позивача про поновлення виплати його пенсії, проте в цьому листі зазначено, що пенсія виплачується лише у розмірі 85%, оскільки в пенсійному органі значиться, що ОСОБА_1 наразі працює. Не погодившись з такими діями відповідача, позивач оскаржив їх до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 року у справі №804/1738/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату з врахуванням сум, що вже виплачені, пенсії ОСОБА_1 у розмірі 100%, з врахуванням статусу непрацюючого пенсіонера, починаючи з 26 лютого 2016 року. Як стало відомо позивачу в червні 2019 року, відповідач самовільно, починаючи з грудня 2018 року, змінив розмір пенсії позивачу та встановив його в сумі 2388,00 грн. на місяць, водночас з вересня 2018 року розмір пенсії становив 6772,00 грн., при цьому жодних рішень стосовно зміни розміру пенсії позивач не отримував. Таким чином, своїм рішенням про зменшення розміру призначеної позивачеві пенсії порушено конституційне право позивача на соціальній захист та на власність. Також позивач стверджує, що незаконними рішеннями або діями або бездіяльністю відповідача, внаслідок котрих був зменшений розмір його пенсії, йому спричинено моральну шкоду у вигляді моральних та фізичних страждань та негативних явищ, яка ним оцінена в сумі 100000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що жодним нормативним актом відповідач не уповноважений зменшувати розмір вже призначеної пенсії позивачу, яка призначена йому довічно, що мешкає за кордоном. Зменшення розміру пенсії позивачу є дискримінацією за ознакою місця проживання, в результаті чого істотно погіршений майновий стан останнього в порівнянні з пенсіонерами, що приживають в Україні, яким зменшення розміру їх пенсії з цієї ж причини не відбувається.

У поданому поясненні відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року у справі №201/8846/16-а ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 26 лютого 2016 року. В подальшому на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2018 року у справі №804/1738/18 здійснено перерахунок пенсії позивачу як непрацюючому пенсіонеру. Для перевірки відомостей, наданих позивачем відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у вересні 2018 року пенсійний орган звернувся із запитами щодо перевірки довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , виданої ЗАТ «Кодер». Згідно з відповіддю відділу контрольно-перевірочної роботи-місце знаходження первинних документів ЗАТ «Кодер» не відоме. В листопаді 2018 року Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 2 Головного управління повторно звернувся із запитом щодо проведення перевірки довідки про заробітну плату, виданої ЗАТ «Кодер», на який листом від 28.11.2018 року також надана інформація щодо відсутності місцезнаходження первинних документів ЗАТ «Кодер». Враховуючи отриману інформацію, з 01.12.2018 року пенсійні виплати позивача перераховані без врахування довідки про заробітну плату, виданої ЗАТ «Кодер», за період з січня 1992 року по червень 1996 року у зв`язку із неможливістю перевірки довідки про заробітну плату та її підтвердження первинними документами.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України відповідно до закордонного паспорту громадянина України та з 2005 року постійно проживає в Ізраїлі.

26.02.2016 року представник позивача звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії за віком.

Згідно листа Пенсійного органу від 04.03.2016 року. №1994/05/27 ОСОБА_1 відмовлено у поновленні пенсії за віком з огляду на подання відповідної заяви не особисто, а на підставі довіреності.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 року в адміністративній справі №201/8846/16-а зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, починаючи з 26 лютого 2016 року.

03.05.2017 року представник позивача звернувся до пенсійного органу з заявою щодо надання інформації про виконання судового рішення від 02.11.2016 року.

Листом від 16.05.2017р. № 9731/06-21 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, повідомило представника позивача про виконання постанови суду від 02.11.2016 року, а також навело у цьому листі розрахунок пенсії, нарахованої позивачу.

Вказаним листом пенсійний орган повідомив, що оскільки згідно з інформацією індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-5) за період 2002-2003р.р. ОСОБА_1 працював в ЗАТ «Кодер» та ним не надано до Управління трудової книжки з записом про звільнення, виплата пенсії останньому здійснюється у розмірі 85% призначеного розміру, а саме у розмірі 2561,44 грн. (3013,46 грн. х 85%).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 оскаржив їх у судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 28 серпня 2017 року, про відмову у перерахунку пенсії за віком як непрацюючій особі, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату з врахуванням сум, що вже виплачені, пенсії ОСОБА_1 у розмірі 100%, з врахуванням статусу непрацюючого пенсіонера, починаючи з 26 лютого 2016 року.

Як свідчать матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 , в такій наявна довідка б/н та б/д про заробітну плату за період 1992-1996р.р., видану ЗАТ «Кодер» за підписом голови правління ЗАТ «Кодер» ОСОБА_1 , та ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр» за період липень 1996- грудень 1996р.

У вересні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося із запитами щодо перевірки вищевказаних довідок про заробітну плату ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді Відділу контрольно-перевірочної роботи місцезнаходження первинних документів ЗАТ «Кодер», ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр» невідоме.

В листопаді 2018 року Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно звернувся з запитом щодо проведення перевірки довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , на який листом від 28.11.2018р. знову надано інформацію про не встановлення місцезнаходження первинних документів ЗАТ «Кодер» та ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр».

З 01.12.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувало пенсійні виплати ОСОБА_1 без врахування довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , виданої ЗАТ «Кодер», за період з січня 1992 року по червень 1996 року та ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр» через неможливість її перевірки та підтвердження первинними документами.

Позивач вважає рішення пенсійного органу про зменшення розміру пенсії протиправним та незаконним, що й стало предметом оскарження у справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2018 року без врахування довідки про заробітну плату, виданої ЗАТ «Кодер», за період з січня 1992 року по червень 1996 року, ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр» через неможливість її перевірки та підтвердження первинними документами, відповідають вимогам чинного законодавства, підстави для визнання їх протиправними відсутні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

До суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції (на вимогу такої) відповідачем подано копію документів з пенсійної справи позивача. Такі є аналогічними.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивачу з 19.12.2004р. призначено пенсію за віком, відповідно до протоколу пенсійного органу від 30.12.2004р. (а.с. 115, 119).

Згідно вказаного протоколу, заявник (позивач) звертався із заявою про призначення пенсії 21.12.2004р. та є непрацюючим.

Отже, на час призначення пенсії позивач не працював.

Згідно розрахунку заробітної плати з дати звернення до органу пенсійного фонду 21.12.2004р. в такому вказані періоди з 01.01.1992р. по 01.12.2003р., заробіток (довідки). тощо (а.с. 116-118)

У 2005р. позивачеві було здійснено перерахунок пенсії як непрацюючій особі (а.с. 134)

У період 2005-2006р. позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, про що свідчить подання заяви органу пенсійного фонду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2016 року в адміністративній справі №201/8846/16-а зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, починаючи з 26 лютого 2016 року. (а.с. 27-31)

Розпорядженням органу пенсійного фонду 18143 від 06.12.2016р. здійснено розрахунок пенсії з 01.12.2016р., сума якої склала 3013,46грн (а.с. 148)

У такому розрахунку відповідач зазначав, що позивач працює, проте доказів, що позивач працює на території України з 19.12.2004р. матеріали справи не містять.

Листом від 16.05.2017р. № 9731/06-21 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, повідомило представника позивача про виконання постанови суду від 02.11.2016 року, а також навело у цьому листі розрахунок пенсії, нарахованої позивачу.

Вказаним листом пенсійний орган повідомив, що оскільки згідно з інформацією індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-5) за період 2002-2003р.р. ОСОБА_1 працював в ЗАТ «Кодер» та ним не надано до Управління трудової книжки з записом про звільнення, виплата пенсії останньому здійснюється у розмірі 85% призначеного розміру, а саме у розмірі 2561,44 грн. (3013,46 грн. х 85%).

Такого листа суду відповідач у цій справі не надав.

Проте таке рішення (у формі листа) позивачем було оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2018 року у справі №804/1738/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 28 серпня 2017 року, про відмову у перерахунку пенсії за віком як непрацюючій особі, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату з врахуванням сум, що вже виплачені, пенсії ОСОБА_1 у розмірі 100%, з врахуванням статусу непрацюючого пенсіонера, починаючи з 26 лютого 2016 року. (а.с. 152-157)

Згідно доводів відповідача у справі, що розглядається (№160/11395/19) саме при виконанні судового рішення у справі №804/1738/18, пенсійний орган здійснював перевірку довідок про заробітну плату ОСОБА_1 , виданої ЗАТ «Кодер», за період з січня 1992 року по червень 1996 року, ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр».

Отримав відповіді Відділу контрольно-перевірочної роботи місцезнаходження первинних документів ЗАТ «Кодер», ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр» невідоме.

В листопаді 2018 року Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій №2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно звернувся з запитом щодо проведення перевірки довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , на який листом від 28.11.2018р. знову надано інформацію про не встановлення місцезнаходження первинних документів ЗАТ «Кодер» та ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр».

З 01.12.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувало пенсійні виплати ОСОБА_1 без врахування довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , виданої ЗАТ «Кодер», за період з січня 1992 року по червень 1996 року та ДП ЗАТ «Кодер» «Маркетинговий центр» через неможливість її перевірки та підтвердження первинними документами, прийняв розпорядження 811020 від 19.11.2018р. в якому зазначив, що заявник не працює з 02.01.2004р. та розрахував пенсі з 01.12.2018р. в сумі 2388,49грн (а.с. 114)

Відповідач посилаючись на правомірність своїх дій послався на п. 2.8 Порядок №22-1.

Постановою Пенсійного фонду України N 22-1, 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". (далі Порядок №22-1)

Відповідно до абз. 1 п. 2.8 Порядок №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Як свідчать встановлені обставини, пенсія позивачу була призначена у грудні 2004р. із зазначенням, що ОСОБА_1 не працює на дату звернення до пенсійного органу, при цьому відповідач не спростовує того, що позивачем на час призначення пенсії подавалась трудова книжка.

Відповідно до копії трудової книжки позивача, останній запис про трудову діяльість - про звільнення 31.12.2003р. (а.с. 126)

Крім того, колегія суддів враховую ту обставину, що при призначенні пенсії у грудні 2004р., згідно розрахунку заробітної плати з дати звернення до органу пенсійного фонду 21.12.2004р. в такому вказані періоди з 01.01.1992р. по 01.12.2003р., заробіток (довідки). тощо (а.с. 116-118)

Відповідач не зазначає, що певні періоди позивача не були враховані при призначенні пенсії, або не було взято до уваги довідки про заробітну плату, та це і спростовується вказаним розрахунком.

Отже, поновлення пенсій здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Крім того, відповідно до положень абз. 3 п. 2.8 Порядку №22-1, при поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу.

Проте відповідач не навів доводів та не надав доказів, що певні періоди роботи позивача не були враховані при призначенні пенсії, або не були враховані довідки про заробітну плату позивача при призначенні пенсії у 2004р.

Крім того, відповідач вже вчинив дії з поновлення виплати пенсії позивачу у 2016р., а тому колегія суддів доходить висновку, що доводи відповідача, що дії вчинені органом пенсійного фонду із зменшення розміру виплати пенсії, з посиланням на п. 2.8 Порядку №22-1, є помилковими.

Проте, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення з урахуванням меж перегляду визначеними ст. 308 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 5 вказаної статті , суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Так позивачем заявлені наступні позовні вимоги:

- визнати протиправним, дискримінаційним та скасувати рішення відповідача про зменшення розміру пенсії позивача, в тому числі, якщо воно було прийнято, але не передано позивачу;

- визнати дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача протиправними та дискримінаційними;

- визнати бездіяльність відповідача щодо не продовження виплати пенсії позивачу з грудня 2018 року в колишньому розмірі протиправною та дискримінаційною;

- зобов`язати відповідача виплатити усі неотриманні позивачем пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з грудня 2018 року до фактичного виконання відповідачем рішення у цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачу, починаючи з грудня 2018 року до їх фактичної виплати;

- стягнути з відповідача кошти в сумі 100000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач протиправно зменшив розмір пенсії позивача.

Отже позов не містить а ні доводів щодо конкретного рішення відповідача, з яким не погоджується позивач, ні вимоги про скасування саме якого рішення (дати та номеру). Не визначив період протиправності дій відповідача. Також не просить зобов`язати вчинити певні дії щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням певних довідок про заробітну плату.

Також є непідтвердженими матеріалами справи доводи позивача, що пенсія останнього складала 5850грн та 6772грн у 2017році та 2018році, відповідно.

Не зважаючи на те, що відповідачем було подано суду першої інстанції копію документів пенсійної справи, представник позивача не скористався процесуальним правом ознайомлення з матеріалами справи та подати зміни до позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції не наділений правом самостійно визначати предмет та підставу позову.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що за своєю суттю даний спір виник у зв`язку з неналежним виконанням рішення Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2018 року у справі №804/1738/18, яке набрало законної сили.

Отже, той факт, що позивач вважає, що відповідачем протиправно було зменшено розмір пенсії, не свідчить про те, що між даними сторонами виник новий спір.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

За приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17, а також постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15.

Отже, хоча позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання нового позову про визнання дій протиправними щодо зменшення розміру пенсії та зобов`язання відповідача перерахувати пенсію з грудня 2018р., проте відповідач зазначив, що здійснив такий перерахунок саме на виконання судового рішення у справі № Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2018 року у справі №804/1738/18, що в силу вже згаданих приписів ст.383 КАС України пов`язує наявність підстав для застосування такої норми.

Також позивачем не подано доказів на обґрунтування доводів щодо заявленої суми моральної шкоди.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, не надав належної оцінки доказам та доводам сторін.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав зазначених у мотивувальній частині.

часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі №160/11395/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії та зобов`язання вчинити певні дії скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повне судове рішення складено 28.05.2020року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак