Справа № 440/2763/19
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2763/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Протас О.М.,

представника відповідача - Андрусів А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання неправомірними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому просить:

- визнати неправомірними та скасувати акти:

1) про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* №10;

2) розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015, форми Н-5* від 02.07.2019;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з оперуповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області скласти акти за формою Н-1 та Н-5 по факту нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з оперуповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1, в яких зазначити про те, що нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків у зоні проведення АТО.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що не погоджується зі складеними відповідачем актами за наслідками службового розслідування нещасного випадку, який трапився з позивачем 18.02.2015, як він вважає, в період проходження ним військової служби при виконанні службових обов`язків в зоні проведення АТО. Зауважував, що відповідачем протиправно проігноровано показання свідків події ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13, наданими представникам Ліквідаційної комісії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) (суддя Супрун Є.Б.).

20.08.2019 відповідач надав відзив на позов, в якому висловив свої заперечення проти позову, вказуючи на правомірність актів, складених за наслідками службового розслідування з огляду на відсутність медичної документації, яка б підтверджувала факт втрати працездатності ОСОБА_1 у лютому 2015 року. Пояснював, що комісією з розслідування вчинялися усі можливі дії, спрямовані на з`ясування обставин нещасного випадку. Однак позивач не надав на вимогу відповідача копії картки амбулаторного хворого, яку той отримав 03.10.2016 на руки, у зв`язку з чим комісія визнала, що нещасний випадок трапився з ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Щодо позовної вимоги скласти акти за формою Н-1 та Н-5 зазначав, що такі повноваження є дискреційними та виключною компетенцією відповідача (том 1 а.с. 80-88).

ОСОБА_1 23.08.2019 надав відповідь на відзив, в якій заперечив доводи відповідача, навівши обставини, аналогічні тим, що відображені у позовній заяві (том 1 а.с. 151-162).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі №440/2763/19 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, Полтава, 36000, ) про визнання неправомірними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №440/2763/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №440/2763/19 залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у справі №440/2763/19 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №440/2763/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №440/2763/20 скасовано і направлено справу на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду.

Матеріали справи №440/2763/19 надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду 30.04.2020 та передані на розгляд судді Гіглаві О.В.

Ухвалою суду від 05.05.2020 справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання неправомірними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10:00 год 25.05.2020.

Позивач в судове засідання 25.05.2020 не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (том 3 а.с. 161-180).

Представник відповідача в судовому засіданні 25.05.2020 проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала, просила суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши доводи представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 під час проходження служби в УМВС України в Полтавській області згідно з посвідченням про відрядження від 20.01.2015 №274 відряджався в Донецьку область на територію проведення АТО строком з 20.01.2015 до 21.02.2015 (том 1 а.с. 148).

Фактичне перебування ОСОБА_1 у службовому відрядженні в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької області у період з 20.01.2015 по 22.02.2015 підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданою Краматорським міськвідділом ГУМВС України в Донецькій області від 20.02.2015 №1/4437 (том 1 а.с. 149).

Згідно з послужним списком наказом УМВС України в Полтавській області від 06.11.2015 №625 о/с "По особовому складу" відповідно до пункту 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Кобеляцького районного відділу - начальника кримінальної міліції звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил за пунктом 64 "з" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (том 1 а.с. 90-95).

02.02.2018 ОСОБА_1 звернувся через урядову гарячу лінію до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Захарченка Д.А. із зверненням, у якому, серед іншого, повідомив, що з 20.01.2015 по 21.02.2015 він перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучалися та брали участь у антитерористичній операції на території Донецької області згідно наказу УМВС України в Полтавській області від 16.02.2015 №17 о/с. 18.02.2015 під час виведення сил з м. Дебальцеве Донецької області в с. Логвіново Донецької області виник обстріл колони, яка рухалась до м. Артемівськ Донецької області, під час якого позивач отримав поранення у вигляді ЗЧМТ (контузії головного мозку), залишився металевий об`єкт (осколок) в підшкірних відділах лівої лобної області. Зазначив, що разом з ним з Полтавщини також отримав травми та поранення колега по службі ОСОБА_4 та обставини справи можуть підтвердити й інші колеги, які були разом з позивачем у відрядженні (том 1 а.с. 96).

До свого звернення заявник додав копію посвідчення учасника бойових дій, копію довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 20.02.2015 №1/4437, копію посвідчення про відрядження №274, копію відмітки у відрядженні, копію виписного епікризу № НОМЕР_2 , копію виписного епікризу № НОМЕР_3 , копію магнітно-резонансної томографії.

Листом УМВС України в Полтавській області від 30.03.2018 №6416/3х ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до листа ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" відомості про його поранення у вигляді ЗЧМТ відсутні та відсутня будь-яка інформація щодо проходження лікування з приводу отримання поранення під час виконання службових обов`язків з зоні АТО в період з 21.01.2015 по теперішній час. З огляду на це позивача поінформовано про відсутність підстав щодо проведення службового розслідування у відповідності до вимог наказу МВС від 07.12.2002 №1346. Одночасно проінформовано, що відносно осіб, які отримали травми різного ступеня тяжкості під час обстрілу м. Дебальцеве Донецької області та перебувають на обліку в УКЗ ГУНП було проведено службові розслідування, в тому числі і відносно колишнього працівника поліції ОСОБА_4 у 2015 році (том 1 а.с. 97).

Позивач не погодився з такою відповіддю відповідача, у зв`язку з чим оскаржив її до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 у справі №816/1543/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 до УМВС України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УМВС України в Полтавській області, що полягає у не проведенні розслідування нещасного випадку, про який ОСОБА_1 повідомив зверненням від 02.02.2018. Зобов`язано УМВС України в Полтавській області провести розслідування нещасного випадку, про який ОСОБА_1 повідомив зверненням від 02.02.2018. В іншій частині позовних вимог відмовлено (том 1 а.с. 39-51).

На виконання рішення суду у справі №816/1543/18 наказом ліквідаційної комісії Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області від 05.04.2019 №1 призначено розслідування нещасного випадку із колишнім дільничним офіцером поліції сектору превенції Великобагачанського БП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції ОСОБА_1 (том 1 а.с. 107).

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 15.05.2019 внесено запис про припинення діяльності Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області як юридичної особи публічного права.

З метою завершення розслідування Великобагачанський РВ листом від 18.06.2019 №3356/115/112/01-2019 надіслав усі зібрані матеріали розслідування до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області (том 1 а.с. 106).

Наказом УМВС України в Полтавській області від 01.07.2019 №1169 створено комісію з розслідування вказаного нещасного випадку (том 1 а.с. 98).

За результатами розслідування 02.07.2019 складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 близько 07 год. 00 хв. УМВС України в Полтавській області форми Н-5* (том 1 а.с. 99-102) та акт №10 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* (том 1 а.с. 103-105).

За висновками вказаних актів нещасний випадок із ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Вважаючи такі висновки актів неправомірними, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про визнання неправомірними та скасування актів, зобов`язання Ліквідаційну комісію провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з оперуповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 , та скласти за його наслідками акти за формою Н-1 та Н-5 із зазначенням про те, що нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків у зоні проведення АТО.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України розроблено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за №83/7404; надалі - Порядок №1346).

Пунктом 1.3. Порядку №1346 передбачено, що розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають, раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою., гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з пунктами 2.2., 2.4. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

У пункті 3.1. Порядку №1346 зазначено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Пунктом 3.2. Порядку №1346 передбачено, що керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний:

- терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу;

- повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України;

- зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

У разі нещасного випадку (у тому числі поранення) з працівником головного управління, самостійного управління, департаменту чи відділу центрального апарату МВС, підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в м. Києві, керівник зобов`язаний повідомити про це відділ державного нагляду за охороною праці Департаменту матеріального забезпечення МВС.

Відповідно до пунктів 3.3., 3.4., 3.5. Порядку №1346, якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався з працівником підрозділу прямого підпорядкування МВС України, розташованого в межах Автономної Республіки Крим, області, м. Севастополя, керівник зобов`язаний повідомити про це відповідну службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС.

Лікувально-профілактичний заклад системи МВС про кожне звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення) повинен протягом доби повідомити керівника підрозділу, де працює потерпілий, а в разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) - відповідну СЕС системи МВС, терміново надсилаючи відповідне повідомлення про кожного потерпілого за встановленою формою (додаток 3).

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Відповідно до пунктів 3.7., 3.8. Порядку №1346 при травмуванні працівників апарату МВС, ГУМВС, УМВС комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), крім групових випадків травматизму або випадків травматизму зі смертельним наслідком, створюється розпорядженням начальника структурного підрозділу (головного управління, департаменту, самостійного управління або відділу), де працює потерпілий працівник.

Комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Пунктом 3.9. Порядку №1346 встановлено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно з пунктом 3.10. Порядку №1346, комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Як слідує зі змісту акту розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 близько 07 год. 00 хв. УМВС України в Полтавській області від 02.07.2019 форми Н-5* (том 1 а.с. 99-102), з приводу події, яка трапилася 18.02.2015 у зоні АТО, вже було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком та складено акт форми Н-5* від 11.06.2015 (том 1 а.с. 121-126), яким встановлено, що 18.02.2015 до чергової частини УМВС України в Полтавській області з ГУМВС України в Донецькій області надійшла інформація про звернення за медичною допомогою до Артемівської ЦМРЛ працівників УМВС, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які отримали різні тілесні ушкодження під час обстрілу м. Дебальцеве.

Також встановлено, що на лікування до м. Харків був направлений ОСОБА_4 , який отримав кульове поранення лівої ноги, до м. Артемівськ - ОСОБА_10 , який отримав кульове поранення правої ноги та ОСОБА_11 , який отримав дотичне поранення голови.

Після вивчення обставин події розслідуванням встановлено, що дійсно 17.02.2015 зведений загін УМВС, до складу якого входив ОСОБА_1 , з місця дислокації разом з військовослужбовцями 13-го батальйону ЗСУ на вантажних автомобілях виїхав в напрямку м. Дебальцеве. Близько 15:30 - 16:00 год. при під`їзді до перехрестя доріг Харків-Ростов та Луганськ-Донецьк загін потрапив під обстріл. Близько 01:00 год. 18.02.2015 надійшла команда завантажитись на автомобілі і в складі колони почати вихід з м. Дебальцеве до м. Артемівськ. Приблизно о 07:00 год. частина колони потрапила в засідку та прийняла бій, під час якого ОСОБА_4 отримав вогнепальне поранення колінного суглобу лівої ноги. Надавши собі першу медичну допомогу ОСОБА_4 з іншими працівниками міліції та військовослужбовцями сіли в автомобіль та під обстрілом продовжили рух до м. Артемівськ.

Проте, в ході розслідування не було встановлено жодного факту травмування ОСОБА_1 у зазначеній події не зважаючи на те, що останній у своєму поясненні зазначає, що також звертався за медичною допомогою. Жодних підтверджуючих документів з лікарняних закладів м. Артемівська з даного приводу ОСОБА_1 надано не було.

Так, 16.04.2019 комісією з розслідування отримано пояснення від ОСОБА_1 (том 1 а.с. 127-128), в яких він повідомив, що медичну допомогу йому надавали працівники швидкої медичної допомоги, що приїхали після обстрілу в м. Артемівськ.

На питання комісії яким чином позивач отримав поранення, останній зазначив, що поряд з ним на відстані кількох метрів щось (чи граната чи бойовий снаряд) зірвалось та оглушило його, а також з голови потекла кров. Після цього всі сіли до бойових автомобілів разом з пораненими і направилися до м. Артемівськ, де вже надали медичну допомогу.

На запитання чи звертався позивач за медичною допомогою одразу ж після повернення з АТО, він повідомив, що звертався в березні 2015 року до лікарні МВС м. Полтави одразу ж після повернення з АТО. Там знаходився на лікуванні на денному стаціонарі близько 2-х тижнів, про що є відповідний запис у медичній картці амбулаторного хворого. Чому немає відомостей про те, що він звертався за медичною допомогою йому невідомо. Одночасно ОСОБА_1 зазначив, що у вказаному медичному закладі йому було поставлено діагноз: Двохстороння нейросенсорна приглухуватість ІІ ступеню (отримана в результаті вибухів в АТО). Більше до лікарні МВС м. Полтава позивач не звертався та додав, що проходив та продовжує проходити лікування в Полтавському обласному клінічному госпіталі для ветеранів війни Полтавської обласної ради.

З метою отримання документального підтвердження наданої ОСОБА_1 інформації про його перебування на стаціонарному лікуванні в лікарні МВС м. Полтави у березні 2015 року, комісією з розслідування направлено запит до ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 19.04.2019 №10 з проханням надати інформацію: чи звертався ОСОБА_1 за медичною допомогою в лютому-березні 2015 року по теперішній час з приводу будь-яких травм або захворювань, що призвели до втрати працездатності? Якщо так, то який діагноз йому було встановлено? Яка була причина отримання травми або настання захворювання? (том 1 а.с. 135).

Листом від 26.04.2019 №33/37-582 ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" повідомило, що первинна медична документація (карта амбулаторного хворого) ОСОБА_1 , 1986 року народження, у відомчому лікувальному закладі відсутня (видана на руки 03.10.2016) (том 1 а.с. 136).

Як слідує зі змісту відзиву на позовну заяву, 15.05.2019 за вих.№13 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист, в якому повідомлялося, що за інформацією ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" картка амбулаторного хворого була видана на руки 03.10.2016 у зв`язку з чим не вбачається можливим отримати інформацію про те, чи звертався він до вказаного закладу за медичною допомогою. З метою встановлення обставин події, позивачу повідомлено про необхідність надання копії картки амбулаторного хворого для використання в роботі. 30.05.2019 за вих.№14 ОСОБА_1 повторно направлено лист з проханням з`явитися до відділення поліції для проведення опитування та надати копії картки амбулаторного хворого, що охоплюють період часу з лютого 2015 року по теперішній час. Однак, позивачем не було надано комісії з розслідування копії медичної картки амбулаторного хворого та до відділення поліції, для надання додаткових пояснень останній не прибув. Таким чином, пояснення ОСОБА_1 про його перебування на стаціонарному лікуванні в ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" у березні 2015 року з діагнозом двохстороння нейросенсорна приглухуватість II ступеню не знайшли підтвердження у зв`язку з відсутністю будь-якої медичної документації.

Оцінюючи вказані обґрунтування суд зазначає, що матеріали адміністративної справи містять лише копії листів Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області від 15.05.2019 №13 та від 30.05.2019 №14 та фіскальних поштових чеків про направлення поштової кореспонденції від 17.05.2019 та від 31.05.2019 (том 3 а.с. 16-17-19).

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які документальні докази дійсного направлення саме вказаних листів на адресу ОСОБА_1 та отримання їх останнім.

Також, слід зазначити, що у поясненнях ОСОБА_1 від 16.04.2019 міститься інформація про те, що свідками події, яка сталася з ним 18.02.2015 близько 07 год. 00 хв., були його колеги ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 (том 1 а.с. 127-128).

Суд зауважує на наявність у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , які відбиралися в ході розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 близько 07 год. 00 хв. (том 1 а.с. 129-131).

Водночас, зі змісту спірного акту розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015, форми Н-5* від 02.07.2019, судом не встановлено фактичного надання комісією з розслідування оцінки вказаним поясненням свідків та їх врахування при складенні акту розслідування нещасного випадку.

Щодо тверджень позивача в якості підстави для обґрунтування позовних вимог про не ознайомлення його зі змістом запиту про надання інформації від 07.05.2019 №11, який був підготовлений на ім`я головного лікаря КЗ "Полтавський обласний клінічний госпіталь для ветеранів війни Полтавської обласної ради" з метою уточнення отриманої медичної інформації стосовно ОСОБА_1 (том 1 а.с. 139), то суд зазначає, що останні не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, оскільки обізнаність позивача про існування вказаного вище запиту підтверджується наявними у матеріалах справи зверненнями останнього від 13.05.2019 та від 14.05.2019 до ГУНП в Полтавській області, що надійшли на Урядову гарячу лінію в порядку Закону України "Про звернення громадян" і стосувалися незаконних дій Великобагачанського РВ УМВС, спрямованих на збір конфіденційної інформації щодо ОСОБА_1 , в яких містяться посилання останнього на запит про надання інформації від 07.05.2019 №11 (том 3 а.с. 21-24).

Разом з тим, зважаючи на ненадання комісією при оформленні акту розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015, форми Н-5* від 02.07.2019, оцінки показанням свідків події - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , відсутність документальних доказів дійсного направлення листів Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області від 15.05.2019 №13 та від 30.05.2019 №14 на адресу позивача та отриманнях їх останніми, а також заперечення самого ОСОБА_1 проти вручення йому таких листів та, як наслідок, не ознайомлення зі змістом останніх, суд вважає, що комісія безпідставно, необґрунтовано, а головне передчасно та без ознайомлення з усією медичною документацією ОСОБА_1 дійшла висновку про те, що нещасний випадок з останнім трапився в період проходження ним служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

При цьому, суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем надана медична документація, в тому числі, але не зокрема, медична картка амбулаторного хворого від 25.03.2015, консультаційний висновок спеціаліста №003164, направлення на стаціонарне лікування від 25.03.2015, виписка з історії хвороби амбулаторного хворого, в якій маються записи про звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою в березні 2015 року (том 2 а.с. 193-215).

Тобто, вказане фактично свідчить про те, що зазначена медична документація дійсно існувала на момент проведення розслідування нещасного випадку відносно позивача, проте не була досліджена та оцінена комісією при складенні акту розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015, форми Н-5* від 02.07.2019, та, як наслідок, акту про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* №10 від 02.07.2019.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що акт розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015, форми Н-5* від 02.07.2019, та акт про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* №10 від 02.07.2019 відносно ОСОБА_1 складені відповідачем без урахування та надання оцінки вказаним обставинам та документам.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідачем під час розгляду даної справи не доведено правомірності оскаржуваних актів.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: - визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; - визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Як наслідок аналізу вищевикладених обставин, а також з огляду на приписи статей 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними та скасування актів, зобов`язання провести повторне розслідування шляхом визнання протиправними та скасування акту Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* №10 від 02.07.2019 та акту про розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 близько 07 год 00 хв УМВС України в Полтавській області, форми Н-5* від 02.07.2019, а також зобов`язання Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з ОСОБА_1 та скласти акти у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за №83/7404.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області скласти акти за формою Н-1 та Н-5 по факту нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з оперуповноваженим сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1, в яких зазначити про те, що нещасний випадок стався у період проходження служби при виконанні службових обов`язків у зоні проведення АТО, суд вважає її такою, що задоволенню не підлягає.

На переконання суду, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ненадання комісією при складенні акту розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015, форми Н-5* від 02.07.2019, оцінки показанням свідків події - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , відсутності документальних доказів дійсного направлення листів Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області від 15.05.2019 №13 та від 30.05.2019 №14 на адресу позивача та отриманнях їх останніми, не ознайомлення комісії з усією медичною документацією ОСОБА_1 , яка існувала на момент проведення розслідування нещасного випадку, та з урахуванням того, що відповідачем фактично не проведено повторного розслідування стосовно нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з ОСОБА_1 , суд вважає, що вимога про зобов`язання скласти акти за формою Н-1 та Н-5 заявлена позивачем передчасно та є формою втручання в повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 08592276) про визнання неправомірними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати акт Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* №10 від 02.07.2019 та акт про розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 близько 07 год 00 хв УМВС України в Полтавській області, форми Н-5* від 02.07.2019.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області провести повторне розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 18.02.2015 з ОСОБА_1 та скласти акти у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 29 травня 2020 року.

Суддя О.В. Гіглава