Справа № 569/21370/19
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Тимощука О.Я., pозглянувши в порядку письмового провадження в м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Саєнко Максима Олеговича, Департаменту патрульної поліції про визнання нечинною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейського роти 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Саєнко Максима Олеговича, Департаменту патрульної поліції про визнання нечинною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу по справі про адміністративне правопорушення, винесену Інспектором роти 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Саєнко Максимом Олеговичем про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.11.2019 року постановою серії ДПО 18 № 725342 його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн. 00 коп.

Згідно постанови, 15.11.2019 року о 21 год. 00 хв., позивач керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. В.Дивізії, 1 порушив правила проїзду пішохідних переходів, а саме не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину автомобільної дороги по нерегульованому пішохідному переходу, також не пред?явив посвідчення водія відповідного категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також після зупинки транспортного засобу на вимогу працівників поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію на транспортному засобі, чим порушив пункти 18.1, 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 9.9 «б» ПДР.

Позивач з даною постановою не згідний, оскільки вважає, що вона є незаконною, крім того позивач вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, 21.05.2020 року подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у адміністративному позові, просить їх задоволити.

Відповідач - 1 - Поліцейський роти № 4 батальйону УПП в Рівненський області ДПП молодший лейтенант поліції Саєнко М.О. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач - 2 - Департамент патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. 19.03.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником Наконечною Д.О. подано відзив, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явились у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 725342 від 15.11.2019 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рівне по вул. В.Дивізії, 1 порушив правила проїзду пішохідних переходів, а саме не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину автомобільної дороги по нерегульованому пішохідному переходу, також не пред?явив посвідчення водія відповідного категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також після зупинки транспортного засобу на вимогу працівників поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію на транспортному засобі, чим порушив пункти 18.1, 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 9.9 «б» ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.ч. 1,2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно постанови серії ДПО 18 № 725342 від 15.11.2019 року, винесеної Поліцейським роти 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Саєнко М.О. накладено на ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 18.1 розділу 18 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі : а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб ( для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв?язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

Положеннями статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Підпунктом «ґ» пункту 2.1 розділу 2 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи вищевикладене, за власниками транспортних засобів, закріплений обов`язок під час експлуатації такого мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 9.9 розділу 9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП не визнав, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, наданого представником відповідача.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З оглянутого судом відеоматеріалу з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (від 24 хв. 23 с. відеозапису № до 25 хв. 00 с. відеозапису № ). Також вбачається, що на вимогу поліцейського позивач не пред?явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідно до бази Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) станом на 15 листопада 2019 року поліс на транспортний засіб Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 не знайдено.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення його до відповідальності були допущені порушення закону, з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно, інспектором патрульної поліції в межах правового кола і не порушуючи норм процесуального права було прийнято рішення стосовно винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення п. 18.1, 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ», 9.9 «б» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО 18 № 725342 від 15 листопада 2019 року.

Відповідачем обґрунтовано визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та правомірно накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а доводи, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог і тому підстави для задоволення позову відсутні.

Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "OHalloranand Francis v. The United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов"язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України довів правомірність своїх дій, діяв на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 6, 9, 10, 19, 90, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Поліцейського роти 4 батальйону УПП в Рівненській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Саєнко Максима Олеговича, Департаменту патрульної поліції про визнання нечинною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.