Справа № 120/4035/19-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4035/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Маслоід Олена Степанівна

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

26 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року (рішення ухвалене суддею Маслоід О.С. 10 лютого 2020 року в м. Вінниця в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Приватного підприємства "Оптиміст-Л" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства «Оптиміст-Л» заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених за віком на пільгових умовах по Списку №2 в сумі - 18166,64 грн. на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

На обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах покладається на підприємства. Втім, відповідач не здійснив своєчасні розрахунки з пенсійним фондом, а тому за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №2, яка не сплачена за період з серпня 2019 року по листопад 2019 року в загальній сумі 18166 грн. 84 коп. Добровільно відповідач заборгованість не погашає, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «Оптиміст-Л» на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за період серпень-листопад 2019 року у загальній сумі 2 436 грн. 17 коп.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення. Зокрема, зазначає, що відповідач не сплатив заборгованість в повному обсязі, також підприємство не оскаржувало розрахунки надані позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановивши обов`язок підприємства здійснити відшкодування у визначених позивачем сумах вважав, що на час розгляду справи заборгованість сплачена не в повному обсязі, тому задовольнив позов частково.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявного у відповідача обов`язку проводити відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій було врегульовано Законом України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 2 названого Закону, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов`язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 01.01.2004, не пов`язаний з датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Указаний висновок кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема в постанові від 25.09.2012 в справі № 21-251а12.

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за №64/8663 (надалі - Інструкція).

В абзацах першому та другому підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції визначено, що платниками страхових внесків є страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру. Колективні та орендні підприємства, сільськогосподарські кооперативи, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (п. 6.5 Інструкції).

За приписами пункту 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.8 Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Водночас, положеннями абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" визначено коло осіб, що зобов`язані відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Так, відповідно до наведеної норми Закону такими особами є платники збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, визначені пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону.

За змістом пунктів 1, 2 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема :

- суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у серпні 2019 року позивач листом за вих. № 4251/10-1-50/05 від 16.08.2019 року направив відповідачеві розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій №4251/10-1-50/05 від 16.08.2019 року за період з серпня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , пенсія якому призначена на підставі рішення суду.

У вказаному розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсії зазначено дату призначення пенсії ОСОБА_1 - 07.11.2018 року (графа 3); місячний розмір відшкодування -1751,72 грн. (графа 16); частка відшкодування -55,7% (графа 12); сума витрат з дати призначення до дати формування розрахунку -15415,14 грн. (графа15).

З урахуванням визначено місячного розміру відшкодування -1751,72 грн. заборгованість відповідача перед органом пенсійного фонду за період з серпня по листопад 2019 року становила 27677,18 грн., а з урахуванням часткової сплати - 18166,81 грн. вказане підтверджується також карткою особового рахунку відповідача.

Слід також зазначити, що у серпні 2019 року припинились зобов`язання підприємства щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_2

З картки особового рахунку та зазначених у платіжних дорученнях № 598 та №650 сум та дат вбачається, що ці перераховані суми стосуються витрат на виплату пенсії ОСОБА_2 .

Відтак, суд першої інстанції помилково зарахував ці суми як сплачені відповідачем в рахунок погашення боргу фактичних витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1 .

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача вказані обставини не спростував, пояснив, що через відсутність коштів підприємство не сплатило вказану суму заборгованості. Крім того, відповідач вважав, якщо підприємства щомісяця до 20-го січня поточного року орган ПФ України не надіслав повідомлення про вказану суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, як то визначено пунктом 6.8 Інструкції, то підприємство звільняється від сплати суми за попередній період.

З позицією відповідача колегія суддів не може погодитись, оскільки абзацом 3 пункту 6.7 Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 прямо передбачено, що суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

З огляду на викладене вище та з урахуванням наданих позивачем розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про суми боргу відповідача перед органом пенсійного фонду та наявність підстав стягнути заборгованість за серпень-листопад 2019 року.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Приватного підприємства "Оптиміст-Л" про стягнення заборгованості скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з Приватного підприємства "Оптиміст-Л" () на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заборгованість із відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за віком на пільгових умовах за Списком №2, за період серпень-листопад 2019 року в сумі 18166 ( вісімнадцять тисяч сто шістдесят шість гривень) 84 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 травня 2020 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.