Справа № 140/405/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/405/20 пров. № А/857/4661/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року (рішення ухвалене у м. Луцьк судом у складі головуючого судді Ксензюка А.ЯР.С.) у справі № 140/405/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 06 вересня 2019 року внаслідок травми та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 листопада 2019 року №147 (пункт 19); зобов`язання вирішити питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи внаслідок травми, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року, з урахуванням вже проведених виплат, пов`язаних із встановленням 25% втрати працездатності, та факту подання усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, з врахуванням правової позиції суду щодо дворічного строку.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що спірний висновок в частині відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги є протиправним, оскільки інвалідність позивачу 06.09.2019 було встановлено вперше, а повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк не було. Таким чином, позивач вважає, що має право на виплату, на підставі п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у зв`язку з первинним встановленням йому ІІІ-ої групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, викладене у пункті 19 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 листопада 2019 року № 147 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення з 06 вересня 2019 року 3 групи інвалідності, що настала внаслідок травми та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини. Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю 3 групи, внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, з урахуванням вже проведених виплат, пов`язаних із встановленням 25% втрати працездатності, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Міністерства оборони України. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в періоди з 11 вересня 2014 року по 13 листопада 2014 року, з 13 лютого 2015 року по 18 червня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, є учасником бойових дій, що підтверджується копіями довідки військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 11 серпня 2015 року №648 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.7) та посвідчення серії НОМЕР_2 від 21 липня 2015 року (а.с.17).

Як видно із довідки військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 19 серпня 2015 року № 10159, позивач старший солдат ОСОБА_1 під час АТО між населеними пунктами Кряківка та Сокільники Луганської області, перебуваючи в БМП-2 здійснив наїзд на невідомий вибуховий пристрій, який здетонував, внаслідок чого одержав мінно-вибухову травму, двобічну акуботравму, травматичний розрив барабанних перетинок (а.с.8).

Згідно із довідкою Волинського обласного бюро МСЕ серії ААА № 014009 від 05 листопада 2015 року позивачу ОСОБА_1 16 жовтня 2015 року визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а. с. 11).

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранення, контузій, травм, каліцтв №176 від 26 квітня 2019 року, Центральна військово-лікарська комісія встановила, що травма та захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.12).

Згідно із довідкою Волинського обласного бюро МСЕ серії 12ААБ № 194399 від 16 вересня 2019 року, позивачу ОСОБА_1 з 06 вересня 2019 року первинно встановлено 3 групу інвалідності, причина: «травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини» (а. с. 13).

ОСОБА_1 звернувся до Волинського ОВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, долучивши до заяви пакет документів.

Як вбачається із витягу з протоколу засідання Комісії від 01 листопада 2019 року № 147 (пункт 19), Комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги старшому солдату ОСОБА_1 , якому 16 жовтня 2015 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що сталося 15 червня 2015 року (довідка МСЕК серія 12 ААА № 014009 від 16 жовтня 2015 року), а 06 вересня 2019 року під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю 3 групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААБ № 194399 від 06 вересня 2019 року). Вказане рішення мотивоване тим, що між первинною втратою працездатності, яка визначалася у відсотках, та втратою працездатності у вигляді встановлення 3 групи інвалідності, пройшов термін понад 2 роки, тому немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги. У цьому ж рішенні зазначено про виплату позивачу допомоги у зв`язку із встановленням 25% втрати працездатності в сумі 24115,00 грн. (а. с. 15).

Згідно ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 162 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 163 Закон № 2011-ХІІ).

Частинами 2, 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу органами МСЕК 15% та 25% втрати працездатності) передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її отримання. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від отримання одноразової грошової допомоги її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядок № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно п. 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання (п. 13 Порядку № 975).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а ст. 163 - порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, були внесені зміни до Закону № 2011-XIІ, зокрема, п. 4 ст. 163 Закону № 2011-XIІ доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на момент первинного встановлення позивачу органами МСЕК 25% втрати працездатності - 16.10.2015 року, Закон № 2011-ХІІ та Порядок № 975 не містили норми, які б встановлювали строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги покликався саме на п. 4 ст. 163 Закону № 2011-XIІ.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, визначальне значення для вирішення цього спору, є правильність застосування до спірних правовідносин норм абз. 2 п. 4 ст. 163 Закону № 2011-XII.

Так, Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як уже зазначалося вище, 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було доповнено ч. 4 ст.163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» абзацом 2, відповідно до якого, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 16.10.2015 під час огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, а 06.09.2019 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено ІII групу інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААБ № 194399 від 16.09.2019).

Суд апеляційної інстанції вважає, що в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності 01 січня 2017 року (абз. 2 п. 4 ст. 163 Закону № 2011-XII), не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинно групи інвалідності, після встановлення відсотка втрати працездатності за часовий проміжок з 2015 по 2017 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.

Таким чином, застосування цієї норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 06.09.2019, а тому саме з цієї дати необхідно відраховувати дворічний строк.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 825/1380/18.

В свою чергу, ст. 163 Закону № 2011-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2017 року, не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (відсотка втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), як і не містила обмежень, на виплату одноразової грошової допомоги, у випадку минування двох років з часу первинного встановлення відсотка втрати працездатності, встановлення первинно групи інвалідності.

Крім цього, оскільки інвалідність ІІІ групи позивачу встановлено вперше 06.09.2019, а після цього група інвалідності, причини її встановлення, у понад дворічний строк не змінювалася, отже ОСОБА_1 має право на виплату одноразової грошової допомоги.

На думку суду апеляційної інстанції, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, ОСОБА_1 має право на отримання спірної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення втрати працездатності.

Також, при вирішенні цього спору, суд апеляційної інстанції враховує, принцип адміністративного судочинства, як верховенство права, відповідно до якого, згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України, саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім цього, право позивача на одноразову грошову допомогу не може підлягати часовим обмеженням, з урахуванням змін внесених Законом № 1774-VІІІ, і залежати від того чи пройшов дворічний термін з часу первинного огляду органами МСЕК, оскільки першочергово є встановленим той факт, який сторони не заперечують, що особа отримала незворотні негативні зміни стану здоров`я - встановлення інвалідності, у зв`язку із захистом Батьківщини.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, відповідно Порядку № 975.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для повного задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі №140/405/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 29.05.2020р.