Справа № 480/2283/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 р. Справа №480/2283/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не надання публічної інформації за запитом від 31.03.2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради щодо надання недостовірної публічної інформації за запитом від 31.03.2020 року;

- зобов`язати Виконавчий комітет Сумської міської ради та Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалася згідно запиту на отримання публічної інформації від 31.03.2020 року.

Свої вимоги мотивує тим, що Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради протиправно не надав запитувану нею публічну інформацію про наявність на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Зокрема, позивач не погоджується із посиланнями відповідача на те, що запитувана нею інформація відсутня, оскільки Виконавчий комітет Сумської міської ради та Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради є розпорядниками такої інформації, а також зі ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування» вбачається, що виконавчий комітет згідно з його компетенцією зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову, для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою від 13.04.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

08.05.2013р. від представника Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надійшов відзив на позовну заяву (а.с.16-23), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що дійсно Виконавчий комітет Сумської міської ради та Департамент відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є розпорядниками публічної інформації. Проте, визначальним для публічної інформації у розумінні норм цього Закону є те, що інформація вже існує, тобто є готовим інформаційним продуктом, який отриманий або створений виключно в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством. На момент звернення позивача із запитом інвентаризація земельних ділянок, розташованих на території м. Суми, не проведена та вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під індивідуальну забудову, не було ні сформовано, ні затверджено рішенням Сумської міської ради. Тобто, запитувана інформація не була відображена чи задокументована на будь-яких носіях та не утворена в процесі виконання відповідних повноважень відповідачами як суб`єктами владних повноважень, не знаходилась у їх володінні. З огляду на те, що Виконавчий комітет Сумської міської ради та Департамент не створювали та/або не отримували інформацію про наявність вільних сформованих земельних ділянок для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд, така інформація не відображена та не задокументована на будь-яких носіях та не утворена в процесі виконання відповідних повноважень Виконавчим комітетом Сумської міської ради і Департаментом, тому згідно з пунктом 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» Департамент правомірно відмовив у задоволенні запиту позивача.

13.05.2020р. від представника Виконавчого комітету Сумської міської ради надійшов відзив на позовну заяву (а.с.36-39), в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки запитувана інформація не була відображена чи задокументована на будь-яких носіях та не утворена в процесі виконання відповідних повноважень відповідачами як суб`єктами владних повноважень, не знаходилась у їх володінні. Крім того, зазначив, що Сумська міська рада прийняла рішення та розмежувала повноваження між виконавчим комітетом Сумської міської ради та її виконавчим органом, яким є Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, щодо регулювання земельних відносин. 08.04.2020 року виконавчий комітет Сумської міської ради, керуючись частиною 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», повідомим позивача, що виконавчий комітет не є розпорядником запитуваної нею інформації, та запит направлено за належністю до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради як уповноваженому виконавчому органу Сумської міської ради, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері регулювання земельних відносин та є її уповноваженим органом з питань управління та розпорядження земельними ресурсами. Таким чином, Виконавчий комітет Сумської міської ради діяв в межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством, і жодним чином не порушував права ОСОБА_1

15.05.2020р. від позивача надійшли письмові пояснення (а.с.54-55), в яких вказано, що відповідачі зобов`язані володіти інформацією про наявність на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, з огляду на приписи п.31 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч.5 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому у них були відсутні правові підстави, передбачені ст.22 Закону України №2939-VI, для відмови у задоволенні запиту про надання такої інформації.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 31.03.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету Сумської міської ради із запитом (а.с.5), в якому просила надати інформацією про наявність на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» копію запиту направлено до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, як належному розпоряднику запитуваної інформації, про що позивачу повідомлено листом від 08.04.2020р. №108/03.02.03-02 (а.с.40).

07.04.2020р. Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надано відповідь на запит (а.с.6-7), в якому вказано, що відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених вказаним Законом. Відповідно й предметом запиту в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» може виступати лише відповідним чином зафіксована інформація. Важливою ознакою публічної інформації у розумінні цього Закону є її попередня фіксація. Із цього визначення вбачається, що Закон регулює відносини щодо доступу до інформації, яка вже існує, і не вимагає у відповідь на запит створювати певну інформацію шляхом узагальнення, аналітичної обробки даних, створення в інший осіб, розпорядник повинен володіти інформацією на момент отримання запиту, така інформація повинна знаходитись на певному матеріальному носії. Публічна інформація має надаватись у тій формі, в якій зберігається. Враховуючи вищевикладене, запитувана інформація в Департаменті забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради відсутня.

Також у відповіді позивачу роз`яснено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації, який передбачений статтею 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівників розпорядника, вищого органу або суду.

Не погоджуючись із такою позицією відповідачів, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд керується наступним.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статей 5, 7 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України від 13.01.2011 №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2939-VI).

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації відповідно до статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (ст. 13 Закону №2939-VI).

Частиною 1 ст. 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у статті 20 №2939-VI. Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4 ст. 20 Закону №2939-VI).

У ст. 22 Закону № 2939-VI наведений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання.

Так розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулася до Виконавчого комітету Сумської міської ради із запитом на отримання публічної інформації, у якому, посилаючись на Закон №2939-VI, просила надати інформацією про наявність на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Інформація про наявність вільних земельних ділянок, що можуть бути надані у власність та використанні під забудову, на думку суду, відноситься до публічної інформації в розумінні Закону №2939-VI.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону України 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

З огляду на зазначені норми саме ці органи згідно з їхньою компетенцією зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

Такий висновок викладений у пункті 2.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

Таким чином, інформацією про земельні ділянки державної та комунальної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, володіють до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів відповідні виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади, розпорядниками якої і після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів вони залишаються, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 у справі № 369/5491/16-а.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідачами не надано жодних доказів наявності підстав для відмови у наданні інформації на відповідний запит, що передбачений положеннями ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI, зокрема, що інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст. 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що запитувана ОСОБА_1 інформація відноситься до публічної інформації в розумінні Закону №2939-VI, розпорядником якої є Сумська міська рада та відповідно Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

Щодо твердження відповідачів про те, що вони не мають запитуваної позивачем інформації, оскільки вона не була ними створена в процесі виконання обов`язків, суд вважає необхідним відмітити, що у разі відсутності інформації про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, що не надані у користування (вільні), які можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у відповідних органах виконавчої влади, то відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI відповідний запит щодо отримання відомостей про вільні земельні ділянки мав бути направлений належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, а саме до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держгеокадастру).

Проте, жодних таких дій, як вбачається зі змісту відповіді від 07.04.2020р., Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради вчинено не було, що свідчить про її формальний характер та порушує право особи на отримання інформації.

Також посилання відповідачів на те, що Департамент як уповноважений виконавчий орган Сумської міської ради може володіти виключно інформацією щодо земель комунальної власності, а не інформацією про наявність на території м. Суми вільних земельних ділянок для їх використання під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, які належать до державної та приватної форм власності, судом не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки позивач звернувся із відповідним запитом до Виконавчого комітету Сумської міської ради саме як до органу, що наділений делегованими повноваженнями готувати висновки щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Відтак, позивачу повинні повинна бути надана інформація щодо вільних земельних ділянок комунальної власності, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, а в разі не володіння запитуваною інформацією в частині земельних ділянок державної та приватної власності повинні бути направлені відповідні запити належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради протиправно не надав публічну інформацію за запитом ОСОБА_1 від 31.03.2020р., а тому для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача необхідно зобов`язати даного відповідача надати їй повну та достовірну інформацію на запит відповідно до вимог Закону №2939-VI.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не надання публічної інформації за запитом від 31.03.2020р. та в частині зобов`язання виконавчого комітету надати позивачу повну інформацію, що запитувалася згідно із запитом, оскільки відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Частиною 1 статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

05 червня 2019 року Сумською міською радою було прийнято рішення №5111-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 28 вересня 2016 року №1128-МР «Про Положення про департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради» (зі змінами).

Згідно з Положенням Департамент є уповноваженим виконавчим органом Сумської міської ради, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері регулювання земельних відносин та є її уповноваженим органом з питань управління та розпорядження земельними ресурсами.

Отже, Сумська міська рада прийняла рішення та розмежувала повноваження між Виконавчим комітетом Сумської міської ради та її виконавчим органом, яким є Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, щодо регулювання земельних відносин.

08.04.2020 року Виконавчий комітет Сумської міської ради, керуючись частиною 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», повідомим позивача, що виконавчий комітет не є розпорядником запитуваної інформації та запит направлено за належністю до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради як уповноваженому виконавчому органу Сумської міської ради, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері регулювання земельних відносин та є її уповноваженим органом з питань управління та розпорядження земельними ресурсами (а.с.40).

Таким чином, Виконавчий комітет Сумської міської ради діяв в межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством, та жодним чином не порушував права ОСОБА_1 , оскільки відповідь на звернення згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» надавалася саме Департаментом забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради.

Відтак, в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат на відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (вул. Садова, 33, м. Суми, Сумська область, 40009, ), надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повну, достовірну інформацію про наявність на території м. Суми вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 червня 2020 року

Суддя О.О. Осіпова