Справа № 640/1534/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Київ №640/1534/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Золотий Вік»
доДержавної служби України з безпеки на транспорті (територіальний орган - Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки)
провизнання протиправною та скасування постанови
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Золотий Вік» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (територіальний орган - Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки), у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) №165483 від 02 грудня 2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Золотий Вік».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність дій відповідача щодо застосування адміністративно-господарського штрафу від 02 грудня 2019 року №165483, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 34000,00 грн. Позивач вказує на те, що відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю не дотримано процедури, яка встановлена для такого контролю, а тому отримані у ході перевірки результати не можуть бути покладені в основу прийнятого рішення.

Крім того звертав увагу суду на те, що оскаржувана постанова прийнята не в день, коли було призначено розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач на скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 24 жовтня 2019 року інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки IVECO, модель TRAKKER AD410T44, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності БК «Золотий Вік», що перевозив щебеневу суміш.

За результатами габаритно-вагового контролю складено акт №0006437 від 24 жовтня 2019 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0013100 від 24 жовтня 2019 року та розрахунок до акту №00064367 від 24 жовтня 2019 року.

В той же час, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки IVECO, модель TRAKKER AD410T44, реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено, що навантаження на здвоєну вісь становить 24,600 т., при нормативно допустимому - 16 т.

На адресу Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки адвокатом Соколиком Д.І. було направлено 31 жовтня 2019 року адвокатський запит, в якому останній просив надати інформацію щодо проведеної 24 жовтня 2019 року перевірки, здійснення габаритно-вагового контролю, його процедури та складених документів.

Відповідачем 05 листопада 2019 року надано відповідь на адвокатський запит листом №4400/18/23-19, до якого додано копії документів, серед інших, були наступні документи: копія графіку щоденної роботи пересувного пункту вагового та габаритного контролю на жовтень 2019 року, копія чеку (квитанції) зважування, копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

В свою чергу, на адресу позивача надійшло письмове повідомлення про те, що розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом відбудеться 26 листопада 2019 року з 09-30 до 17-00 в приміщенні за адресою: м. Київ, просп. Науки, 57 (2-й поверх, кабінет 10).

Представник позивача Іванов І.О. 26 листопада 2019 року о 15-00 з`явився за зазначеною адресою та часом в письмовому повідомленні відповідача для розгляду справи по суті та надання усних та письмових заперечень. Однак, в приміщенні Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки повідомили про неможливість розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом, у зв`язку з відсутністю уповноваженої особи на робочому місці.

Надалі, враховуючи те, що відповідно до акту проведення перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Золотий Вік» виконувало вантажні перевезення з перевищенням вагових обмежень на 53,75 %, заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртраснбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02 грудня 2019 року №165483, якою відповідно до абзацу шістнадцятого частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача накладено штраф у розмірі 34000,00 грн.

Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05 квітня 2001 року (надалі - Закон №2344-ІІІ).

За визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту); внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка; міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Золотий Вік» є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з приписами статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (надалі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільні дороги» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27 червня 2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За визначенням, наведеним у підпункті 3 пункту 2 Порядку 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Як убачається з матеріалів справи, під час проведення рейдової перевірки вказаний вище транспортний засіб пройшов зважування на ваговому комплексі, за результатами якого встановлено перевищення габаритних вагових параметрів ТЗ, а саме - повна маса ТЗ склала 30,100 т. при допустимих 40 т. При цьому, навантаження на здвоєну вісь склала 24,60 т., при допустимих 16 т., що зафіксовано Актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0006437 від 24 жовтня 2019 року та довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24 жовтня 2019 року №0013100.

Згідно довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24 жовтня 2019 року №0013100, зважування відбулось окремо по напівосям кожної осі, і у подальшому ці показники додавалися.

Однак, згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пункту 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від № 255 від 28 липня 2016 року, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Тобто, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на транспортному засобі позивача посадовими особами відповідача.

Натомість, у розрахунку №0006437 від 24 жовтня 2019 року та у довідці відповідач зазначив, що одна вісь є здвоєною, тому визначення загальної маси автомобіля та навантаження на здвоєну вісь здійснив шляхом сумування осьових навантажень на кожну вісь, що є помилковим, так як при такій конструкції, для визначення навантаження на здвоєну вісь, дві осі повинні зважуватись разом.

Додатково суд наголошує, що загальна вага транспортного засобу під час відповідного зважування не перевищувала загального ліміту у 40 т., а становила 30,10 т., що не заперечується сторонами.

Також слід звернути увагу, що за приписами пунктів 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинно утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Що стосується зважувального обладнання, яким проводився габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та його справності, суд зазначає наступне.

Проводячи повірку засобу відповідно до статті 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідачем надано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/5345 чинне до 31 січня 2020 року, згідно якого Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030Т-AS2-PWIA, заводський №17-404, виробник Esit Elektronik Sistemler Imalat ve Ticaret LTD. STI відповідає вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13 січня 2016 року.

У той же час, зазначений документ, на переконання суду, не підтверджує факту, що зважування транспортного засобу марки IVECO, модель TRAKKER AD410T44, реєстраційний номер НОМЕР_1 проводилось Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки належною вимірювальною технікою, яка перебувала у робочому стані, оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт задіяння саме вказаного вимірювального засобу під час рейдової перевірки та здійснення зважування транспортного засобу позивача.

Даний факт підтверджується тим, що згідно затвердженого графіку щоденної роботи пересувного пункту вагового та габаритного контролю на жовтень 2019 року, а саме 24 жовтня 2019 року з 00:00 до 24:00 заміри здійснювались за адресою: м. Київ, вулиця Колекторна, в той час як зважування транспортного засобу марки IVECO, модель TRAKKER AD410T44 , реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулось за адресою: м. Київ, вулиця Богатирська, 32 - 27 км., що підтверджується актом №0006437 від 24 жовтня 2019 року.

Окремо суд наголошує, що відсутність зазначення будь-яких ідентифікуючих реквізитів приладу, яким здійснювався габаритно-ваговий контроль процедурних документах рейдової перевірки, що викликає обґрунтовані сумніви у суду щодо здійснення заходів такого контролю вказаним вище приладом на який посилається відповідач.

За таких обставин, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки IVECO, модель TRAKKER AD410T44, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено посадовими особами відповідача без дотримання вимог чинного законодавства.

При прийнятті рішення судом також взято до уваги, що відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

В позовній заяві позивачем стверджувалось, що прибувши у визначену дату та час до приміщення Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Київ, проспект Науки 57 (2й поверх, кабінет 10), останнього повідомлено, що уповноваженої особи Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки немає на місці, тому розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом є неможливим.

Проте, 02 грудня 2019 року відповідачем прийнято оскаржувану постанову №165483.

Водночас, суд негативно сприймає ту обставину, що призначаючи розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом на 26 листопада 2019 року, відповідач приймає оскаржуване рішення за результатами розгляду такої справи - 02 грудня 2019 року, що є неприпустимим.

Суд наголошує, що за своєю правовою природою, розгляд справи суб`єктом владних повноважень, передбачає ніщо інше, як прийняття ним відповідного рішення, що прямо передбачене Порядку №1567, який закріплює, що під час розгляду справи, за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Суд звертає увагу, що встановлений законодавством строк для розгляду відповідачем справи, не дає йому право приймати рішення в іншу дату ніж ту, на яку призначений розгляд справи, оскільки законодавством ототожнюються ці дві події.

Надання двохмісячного строку суб`єкту владних повноважень - Державній службі України з безпеки на транспорті для розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом означає, що протягом вказаного строку має бути розглянуто таку справу у призначені дату, час та місце, шляхом прийняття рішення.

Отже, встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави дійти висновку, що оскаржена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Як встановлено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодного належного і достовірного доказу, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, а відтак, позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

вирішив:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Золотий Вік» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) №165483 від 02 грудня 2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Золотий Вік».

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Золотий Вік» (01042, м. Київ, вулиця Академіка Філатова, 10-А, офіс 3/38, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко