Справа № 356/241/20
Суддя: Голік Г. К.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/241/20
№ провадження 2-а/356/10/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.20 року Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Голік Г.К.

за участю секретаря Бейгул Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Березань адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Якименка Юрія Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 27 квітня 2020 поліцейським ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області старшим лейтенантом поліції Якименком Ю.М. було винесено постанову серії БАА № 209904 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови він нібито о 16 годині 05 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля у с. Садове по вул. Фабрична, не пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 в, п. 9.9 б, п. 2.1 ґ ПДР.

Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанову незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

27 квітня 2020 позивач рухався в транспортному засобі ЗАЗ 110247, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Фабричній в с. Садове Баришівського району Київської області пристебнутий ременем безпеки як того вимагають правила дорожнього руху, близько 100-а метрів попереду на зустріч йому рухався патрульний автомобіль білого кольору без ввімкнених проблискових маячків, який зупинився. Наближаючись до патрульного автомобіля, він був зупинений поліцейським. На вимогу поліцейського він зупинився обабіч дороги та ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. До його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції Якименко Ю.М. і почав вимагати пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і сказав, що ОСОБА_1 нібито порушив п. 2.3 в ПДР - був не пристебнутий ременем безпеки.

Позивач вирішив, що Якименко Ю.М. незаконно вимагає від нього поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому пред`явив йому лише водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Переглянувши документи, поліцейський пішов до свого службового транспорту та через деякий час повернувся з бланком постанови, який був вже частково заповнений та повідомив що на позивача буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а саме: не був пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, не ознайомив ОСОБА_1 з правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Позивач пояснював, що відстебнув ремінь безпеки вже після зупинки автомобіля, щоб дістати документи для перевірки, а аварійна світлова сигналізація ввімкнена, на що поліцейський заперечив.

З огляду на постанову, в неї відсутні будь-які додатки в тому числі, і обов`язкові зазначення технічного засобу (що є імперативною вимогою), якими здійснено фото- або відеозапис. Таким чином у справі відсутні та не розглядались будь-які докази, які б могли б підтвердити правопорушення.

Крім того, диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

За таких обставин відповідач прийняв рішення з грубими порушеннями Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, не обґрунтовано, без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, не добросовісно та не розсудливо, а також з порушенням прав позивача на участь у процесі прийняття рішення.

У зв`язку з вищезазначеною обставиною, дії відповідача є протиправними, а постанова є незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та безумовно підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене вище, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії поліцейського ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Якименка Юрія Миколайовича при винесенні постанови серії БАА № 209904 від 27 квітня 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Скасувати постанову поліцейського ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Якименка Юрія Миколайовича серії БАА № 209904 від 27 квітня 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а зазначену справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 30.04.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Якименка Юрія Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній адміністративній справі з викликом (повідомленням) сторін.

15.05.2020 в судовому засіданні було оголошено перерву для повторного виклику відповідача.

Позивач ОСОБА_1. 15.05.2020 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи № 2-а/356/10/20, яка призначена на 27.05.2020 на 13 годину 00 хвилин без його участі.

Відповідач - поліцейський ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Якименко Ю.М., належним чином повідомлений, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1,2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідачем на виконання вимог ст. 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надано відзиву.

Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що 27.04.2020 поліцейський ГРПП № 2 Баришівського ВП старший сержант поліції Якименко Ю.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 209904 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до зазначеної вище постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110247, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 27.04.2020 о 15 годині 50 хвилин в с. Садове, по вул. Фабричній ОСОБА_1 не пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 в, 9.9 б, 2.1 ґ ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 7).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 в) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Згідно з п. 9.9 б) Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 9.9 б), який передбачає випадки, коли повинна бути увімкнена аварійна світлова сигналізація міститься у розділі 9 Правил дорожнього руху «Попереджувальні сигнали».

Відтак, вимога про ввімкнення аварійної світлової сигналізації стосується вимог Правил дорожнього руху щодо попереджувальних сигналів.

Однак, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Правила початку руху та зміни напрямку передбачені розділом 10 Правил дорожнього руху - «Початок руху та зміна його напрямку».

При цьому, зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Отже, диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Дана норма не встановлює відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд, не заперечуючи наявності у водія обов`язку безумовного виконання Правил дорожнього руху, приходить до висновку, що оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого п. 9.9. б) Правил дорожнього руху, притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП є безпідставним.

Відтак, відповідачем неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за частиною 2 ст. 122 КУпАП, що потягло безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаною нормою КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Щодо наявності в оскаржуваній постанові посилання на порушення позивачем п. 2.3 в) та п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху, то суд виходить з наступних міркувань.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ній фактично викладено три склади адміністративних правопорушень із зазначенням порушених норм Правил дорожнього руху. Разом з тим, як вбачається з постанови дії позивача кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто, за порушення п. 9.9 б Правил дорожнього руху, посилань на ст. 36 КУпАП (якою регламентовано порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень) оскаржувана постанова не містить.

Відтак, суд здійснює розгляд справи в межах кваліфікації дій/бездіяльності позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП згідно постанови, оскільки суд не може змінювати фабулу постанови на шкоду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, додатково визначаючи нібито порушені позивачем норми права.

Суд наголошує, що доказів вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем п. 9.9 б) Правил дорожнього руху, не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 209904 від 27.04.2020 підлягає скасуванню.

Будь-яких доказів на спростування позиції позивача, відповідачем суду не надано та судом не встановлено.

Таким чином належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутні, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Доводи позивача, викладені у позові, та висновки суду не спростовані відповідачем, хоча у вказаній категорії справ в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4. 1).

Проаналізувавши обставини справи та наявні докази, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленого ОСОБА_1 адміністративного позову.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що під час судового розгляду не було встановлено у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, немає законних підстав для надіслання справи на новий розгляд, тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач просив суд визнати протиправними дії поліцейського ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Якименка Юрія Миколайовича при винесенні постанови серії БАА № 209904 від 27 квітня 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що заявлені вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП фактично охоплюються вимогами про скасування оскаржуваної постанови, а тому додаткового вирішення не потребують, відтак, в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 3 ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 4 ст. 286 КАС України (яка є спеціальною нормою відносно ст. 295 КАС України) передбачено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах по притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Керуючись ст. 55, 62 Конституції України, ст. 9, 122, 245, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 72, 73, 74, 75, 77, 90, 175, 205, 242, 243, 246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 1.3, 1.9, 9.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 08.10.1998 року, до поліцейського ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Якименка Юрія Миколайовича , АДРЕСА_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 209904 від 27.04.2020, винесену поліцейським ГРПП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Якименком Юрієм Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 425 гривень штрафу, закрити провадження у справі у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Відповідно до підпункту 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. К. Голік