Справа № 400/4435/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/4435/19

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
рішення суду 1 інстанції прийнято у м. Миколаїв
25 лютого 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що протягом періоду проходження військової служби йому не виплачувалась індексація грошового забезпечення, у зв`язку із чим, 29.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою, у якій просив провести йому перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.1998 по 26.07.04.2003 та просив повідомити про результати розгляду заяви у терміни, встановлені Законом України "Про звернення громадян". Однак в порушення вимог Закону України "Про звернення громадян", відповідачем не було надіслано копію довідки про суми нарахованої та належної до виплати індексації грошового забезпечення, та листом від 28.11.2019 за №4/7523 відповідач в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, відмовив у задоволенні заяви позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Кривоозерському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 01.01.1998 по 26.11.1998, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.01.1998 по 26.11.1998, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_5 подано до суду апеляційну скаргу, в якій зазначено про порушення судом першої інстанції під час ухвалення вищевказаного рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У своїх доводах апелянт зазначає, що в Миколаївському обласному військовому комісаріаті обривізовано відомості нарахування та виплат грошового забезпечення військовослужбовців включно до 31.12.2018 року, та не виявлено недоліків в виплатах за спірний період. Таким чином, відсутні підстави для проведення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Кривоозерському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 01.01.1998 року по 26.11.1998 рокку, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївсбкої області з 26.11.1998 року по 05.02.1999 року, Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 року по 07.04.2003 року.

15.05.2020 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року у даній справі ухвалено судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, ОСОБА_1 проходив військову службу у в Збройних Силах України у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.01.1998 по 26.11.1998, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003.

29.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до Вітовського комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій просив провести йому перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби в Збройних Силах України у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.01.1998 по 26.11.1998, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003.

До заяви позивачем додано: копію довідки від 23.10.19 №4/6671 про нараховане грошове забезпечення, одноразові виплати з 01.01.1998 по 31.12.1998; копію довідки від 23.10.2019 №4/6672 про нараховане грошове забезпечення, одноразові виплати з 01.01.1999 по 31.12.2000; копію довідки від 23.10.2019 №4/6672 про нараховане грошове забезпечення, одноразові виплати з 01.01.2001 по 31.12.2002; копію довідки від 23.10.2019 №4/6671 про нараховане грошове забезпечення, одноразові виплати з 01.01.2003 по 07.04.2003.

Також, позивач просив повідомити його про результати розгляду заяви письмово у термііни, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Листом від 28.11.2019 за №4/7523 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення частини позовних вимог, а саме: визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.01.1998 по 26.11.1998, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003; зобов`язання Миколаївський обласний військовий комісаріат здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у Кривоозерському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 01.01.1998 по 26.11.1998, Арбузинському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 26.11.1998 по 05.02.1999 та Врадіївському районному військовому комісаріаті Миколаївської області з 05.02.1999 по 07.04.2003.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно приписів абз.2 ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції станом на 01.01.1998) для індексації грошових доходів населення використовується індекс споживчих цін і тарифів на товари та послуги. Спостереження за зміною цін на споживчі товари і послуги та обчислення індексу споживчих цін здійснюється органами державної статистики. Індекс споживчих цін обчислюється на підставі статистичних спостережень за зміною цін у роздрібній торгівлі, на ринках тощо і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків ( ст. 4 Закону).

Статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 01.07.2002) передбачено, що індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 1282, у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.

У відповідності до ст. 5 Закону № 1282-ХІІ, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядком проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженим постановою КМУ від 07.05.1998 №663 (чинного до 17.07.2003) передбачено, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року.

Індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсій, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальна допомога (сім`ям з дітьми, по безробіттю, тимчасовій непрацездатності тощо); стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом; або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника; грошова компенсація при поновленні на роботі; інші виплати, якщо відповідно до законодавства вони провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Не підлягають індексації: доходи громадян від здачі в оренду майна, від акцій та інших цінних паперів, ведення селянського (фермерського) і особистого підсобного господарства, підприємницької діяльності, яка є для громадян джерелом грошових доходів від власності, якщо інше не передбачено законодавством України; грошові доходи громадян, що мають цільовий і разовий характер, такі як: одноразова допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію, суми соціальних пільг, наданих підприємствами, винагорода за підсумками роботи за рік, тимчасовим творчим колективам та інші.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (надалі Порядок № 1078).

Відповідно до п.2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Частиною 4 статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

З листа ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4/7523 від 28.11.2019 року вбачається, що відповідач на звернення позивача з приводу перерахування та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби посилався на те, що порядком проведення індексації грошових доходів населення не передбачений механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди, тому підстави для нарахування та виплати індексації за попередні періоди у Міністерства оборони України відсутні та зазначив, що відповідно до ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів громадян» проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Проте, колегія суддів, враховуючи вищевикладені норми законодавства вважає, що доводи апелянта про відсутність асигнувань, не є підставою для не нарахування позивачу індексації, так само як і доводи щодо того, що не передбачено механізму нарахування та виплати індексації за передні періоди.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Крім того, відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Європейський Суд з прав людини (справа "Броньовський проти Польщі" ) вказав, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створювати практичні умови для втілення їх в життя.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, оскільки матеріалами справи підтверджується факт не проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у спірних періодах, в тому числі згідно листа відповідача № 4/7523 від 28.11.2019 року, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови провести позивачу перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження служби у відповідних періодах та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої індексації.

Стосовно решти позовних вимог, колегія суддів вважає також вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно зі ст.15 Закону України " Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як свідчать матеріали та вірно встановлено судом першої інстанці, відповідачем була розглянута заява позивача від 29.10.2019, за результатами розгляду якої відмовлено у проведенні перерахунку та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.1998 по 07.04.2003.

Таким чином, наданою відповідачем відповіддю від 28.11.19р. взагалі не передбачалось підстав для здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.1998 по 07.04.2003, у зв`язку із відмовою.

Тобто, питання щодо ненадіслання довідки про суму нарахованої та належної до виплати індексації в такому випадку обумовлюється самою відмовою у здійсненні нарахування.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання довідки та зобов`язання повторно розглянути заяву про надання довідки та надати довідку про суму нарахованої та належної до виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.1998 по 07.04.2003 р.

Також, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення відповідно до ст. 382 КАС України, оскільки вимога про надання звіту відноситься до права суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення.

Крім того, у вказаній частині рішення суду першої інстанції апелянтом не оскаржується.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.