Справа № 826/26589/15
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Київ № 826/26589/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 2. Міністерства внутрішніх справ України
провизнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління МВС України в місті Києві від 06.11.2015 за №1027 о/с;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України поновити ОСОБА_1 на посаді в органах Міністерства внутрішніх справ України рівнозначній посаді заступника начальника управління - начальника відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління МВС України в м. Києві, з якої ОСОБА_1 було звільнено;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 06.11.2015 і до моменту фактичного поновлення на роботі;

- допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.01.2019 адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.01.2019 змінено в частині, викладено абзац третій резолютивної частини наступним чином: «зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління карного розшуку - начальника відділу боротьби з організованою злочинністю з 07.02.2015», а в іншій частині без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.01.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019 в частині стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 04.01.2019 без зазначення точної суми - скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 січня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2019 року залишено без змін.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини рішення Верховного Суду, підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій в зазначеній частині із направленням справи на новий розгляд стало те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу був стягнутий судом першої інстанції з неналежного відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, а судом першої інстанції не було визначено розміру такого заробітку у встановленому законодавством порядку. Судом апеляційної інстанції дані помилки виправлені не були.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 06.11.2019 прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду в судовому засіданні.

02 березня 2020 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовної вимоги, в якій позивач просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 711 884,00 грн, адже первісно позовна вимога про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу числових значень не містила.

Судом дана заява прийнята до розгляду, оскільки вона фактично не змінює предмету і підстав позову, а лише конкретизує наведений позивачем числовий розрахунок первісно заявленої позовної вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлену позовну вимогу в повному обсязі та просить суд її задовольнити, посилаючись при цьому на доводи, викладені в позовній заяві і заяві про уточнення позовної вимоги.

Міністерство внутрішніх справи проти задоволення позовної вимоги заперечує, посилаючись при цьому на те, що дане питання належить до компетенції Головного управління МВС України в м. Києві, оскільки грошове забезпечення в апараті МВС України позивач не отримував.

Головне управління МВС України в м. Києві проти позову заперечує, посилаючись при цьому на те, що середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 07.11.2016 становить 73 081,16 грн, проте з 01.11.2016 фонд на оплату праці працівникам Головного управління МВС України в м. Києві відсутній в силу перебування даної особи в стані припинення. При цьому, у відзиві ГУ МВСУ у м. Києві не пояснює, чому середній заробіток за час вимушеного прогулу ним обраховано з 07.11.2015 по 07.11.2016.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.47 том 3), на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.01.2019 №826/26589/15, Головним управлінням МВС України в м. Києві видано наказ №27 о/с від 06.11.2019, яким поновлено ОСОБА_1 (М-251164) на посаді заступника начальника управління - начальника відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку.

Таким чином, вимушений прогул позивача становить з 06.11.2015 по 05.11.2019 включно.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-ХІІ «Про міліцію» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) форми і розмір грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Згідно пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (Положення №114) у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 та з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наказом Міністерства внутрішніх справ від 31.12.2007 року №499 затверджено та введено в дію з 01.01.2008 року Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (Інструкція №499).

Відповідно до пункту 3.5.2 Інструкції №499 особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

На час виникнення спірних правовідносин нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (Порядок №100).

Із пункту 5 Порядку №100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що розрахунок середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу, в даному випадку необхідно здійснювати, керуючись Порядком №100.

Відповідно до пункту 2 Порядку №100, серед іншого, визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Як вже зазначалось, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.01.2019 по справі №826/26589/15 позивача поновлено на посаді з 06.11.2015 року.

При цьому, станом на 06.11.2015 року позивач не працював, адже був звільнений на підставі наказу Головного управління МВС України в місті Києві від 06.11.2015 №1027/ос.

Таким чином, для визначення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу необхідно встановити середню заробітну плату позивача.

Матеріали справи містять довідку №2672 від 28.11.2019 року (а.с.44 том 3), видану ГУМВС в м. Києві, згідно якої середньоденна заробітна плата позивача за два останні місяці перед звільненням складає 291,16 грн, що позивачем не заперечується.

Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно пункту 1.7 Інструкцій №499 при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата

Зі змісту Інструкцій №499 вбачається, що грошове забезпечення особам рядового чи начальницького складу обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

При цьому, суд зазначає, що нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу розпочинається із дати звільнення та закінчується датою прийняття відповідним органом рішення про визнання звільнення незаконними та поновлення особи на роботі.

Тому, кінцевою датою нарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу є дата, яка передує винесенню наказу від 06.11.2019 №27 о/с, тобто 05.11.2019 року.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по 05.11.2019 року (1460 календарних днів) в сумі 425 093,60 грн. (1460*291,16грн).

Водночас, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця, як податкового агента, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Розрахунки представника позивача щодо суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню в розмірі 711 884, грн, суд відхиляє, адже коефіцієнт підвищення 2,47 до позивача застосований бути не може, оскільки дія Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на спірні правовідносини не розповсюджується - позивач на час звільнення не був поліцейським.

Відтак, адміністративний позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах стягнення за один місяць.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Однак, боргом вважається сума, яка нарахована, проте не виплачена. В даному випадку, сума, яка підлягає стягненню має бути нарахована та виплачена позивачу із відрахуванням всіх необхідних платежів.

Відтак, враховуючи положення статті 371 КАС України, до негайного виконання підлягає стягнення середнього заробітку в межах стягнення за один місяць - 8 880,30 грн, згідно довідки №2672 від 28.11.2019.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку, що позивачем частково доведено факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в межах спірних правовідносин, в той час, як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не виконано, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління МВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 05.11.2019 включно в сумі 425 093,60 грн (чотириста двадцять пять тисяч дев`яносто три грн 60 коп.).

3. В решті позову відмовити.

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8 880,30 грн (вісім тисяч вісімсот вісімдесят грн 30 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович