Справа № 320/6500/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року № 320/6500/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження у місті Києві адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (04071, м. Київ, вул. Межигірська, 8) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в якому просить суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення (експлуатації) будівель відповідача за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 02.09.2019 № 327.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час проведення перевірки було виявлено ряд порушень за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які відображені в Акті перевірки, зазначені порушення створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, а також особам які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі.

Ухвалою суду від 02.12.2019 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 20 січня 2020 року і запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження надсилалась відповідачу на адресу проживання/реєстрації ( АДРЕСА_1 ; трек номер НОМЕР_1 ) проте була повернута за зворотною адресою до суду (а.с.69).

Станом на час розгляду справи відзив з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не надходив.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач по справі своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20 лютого 2020 року.

20 лютого 2020 року відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, проте на адресу суду повернувся конверт який надсилався відповідачу з відміткою «адресата не знайдено» (а.с.63).

20 лютого 2020 року від представника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв`язку із наявністю клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача, судом прийнято рішення про розгляд даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем з 10 листопада 1999 року номер запису 0 001714 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.67-68).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у ОСОБА_1 у приватній спільній власності наявне приміщення виробничої будівлі та складські приміщення за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 46).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області № 786 від 17 липня 2019 року з 27 серпня 2019 року по 02 вересня 2019 року було проведено планову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , адреса розташування об`єкта перевірки АДРЕСА_2 (а.с.17-26).

Судом встановлено, що 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 отримав особисто під розписку повідомлення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) № 66/1/9238 від 10 липня 2019 року (а.с.32).

26 липня 2019 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області було видане посвідчення №7638 на проведення планової перевірки ФОП ОСОБА_1 , адреса розташування об`єкта перевірки: АДРЕСА_2 , заходу державного нагляду (контролю), щодо виконання вимог нормативно - правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на підставі річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) (а.с.31).

На підставі проведеної перевірки позивачем було складено акт за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 327 від 02 вересня 2019 року у якому зафіксовані наступні порушення які були виявлені у ФОП ОСОБА_1 : 1) приміщення та будівлі не забезпечені відповідними знаками безпеки; 2) керівник підприємства не визначив обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, не призначив відповідальних за пожежну безпеку окремих будівель, споруд, приміщень, дільниць, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту; 3) відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) не встановлений протипожежний режим; 4) для кожного приміщення об`єкта не розроблені та не затверджені керівником об`єкта або уповноваженою ним посадовою особою інструкції про заходи пожежної безпеки; 5) усі працівники при прийнятті на роботу на робочому місці не пройшли інструктажі з питань пожежної безпеки (далі - протипожежні інструктажі); 6) використання суб`єктами господарювання об`єкту нерухомості розпочато без поданої декларації відповідності матеріально - технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки; 7) посадові особи та працівники не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях»; 8) не заборонено приступати до роботи особам, які не пройшли навчання, протипожежного інструктажу і перевірку знань з питань пожежної безпеки; 9) устаткування систематично не очищається від відходів виробництва; 10) на території об`єкта влаштовані звалища горючих відходів; 11) керівник об`єкта та/або підприємства своїм розпорядчим документом не визначив спеціального місця для куріння, які необхідно позначити відповідним знаком або написом, де встановити урну або попільницю з негорючих матеріалів; 12) для всіх будівель і приміщень виробничого, складського призначення не визначені категорія щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016 «Визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною небезпекою», а також клас зони згідно з «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок» (далі - НПАОП 40.1-1.32- 01), у тому числі для зовнішніх виробничих і складських дільниць, які не позначено на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон усередині приміщень та ззовні; 13) керівник об`єкта не забезпечив утримання засобів протипожежного захисту у працездатному стані та не забезпечив їх технічне обслуговування; 14) будівлі не забезпечені адресними вказівниками (назва вулиці, номер будинку), встановленими на фасадах будівель або інших видних місцях і освітлюваними у темний час доби; 15) дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) будівель не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності; 16) з`єднання електричних кабелів і проводів в будівлях проведено за допомогою скруток; 17) в будівлях відстань від кабелів та ізольованих проводів, прокладених відкрито, до місць відкритого зберігання (розміщення) горючих матеріалів менше 1 метра; 18) в будівлях електровироби встановлені на горючі основи; 19) замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання не проведено; 20) в будівлях відбувається експлуатація кабелів і проводів з пошкодженою або такою, що в процесі експлуатації втратила захисні властивості, ізоляцією; 21) захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірка не виконано відповідно до-вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель І споруд»; 22) відбувається користування пошкодженими електровиробами; 23) відбувається застосування пічного опалення у приміщеннях категорій за вибухопожежною та пожежною небезпекою Б, В.; 24) допускається робота технологічного обладнання у вибухопожежонебезпечних та пожежонебезпечних приміщеннях при несправних або відключених гідро фільтрах, сухих фільтрах, пиловсмоктувальних, пиловловлювальних (каменевловлювачі або магнітні вловлювачі) та інших пристроях систем вентиляції; 25) системи протипожежного захисту не справні і не утримуються в постійній готовності до виконання роботи; 26) будівлі системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5- 56:2014 «Системи протипожежного захисту» не обладнано; 27) підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту не проводиться відповідно до вимог ДБН В.2.5- 56:2014 «Системи протипожежного захисту»; 28) територія підприємства, будинки, споруди, приміщення, технологічні установки первинними засобами пожежогасіння: вогнегасниками, ящиками з піском, бочками з водою, покривалами з негорючого теплоізоляційного матеріалу, пожежними відрами, совковими лопатами, пожежним інструментом, які використовуються для локалізації і ліквідації пожеж у їх початковій стадії розвитку, не забезпечено; 29) для розміщення первинних засобів пожежогасіння у виробничих, складських, допоміжних приміщеннях, будинках, спорудах, а також на території підприємства спеціальні пожежні щити (стенди) не встановлено; 30) для зазначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння не встановлено вказівні знаки згідно з ДСТУ ІSO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір», ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ Цвета сигнальные и знаки безопастности» на видимих місцях на висоті 2-2,5 метра від рівня підлоги як усередині, так і поза приміщеннями (за потреби); 31) переносні вогнегасники не розміщуються шляхом: навішування на вертикальні конструкції на висоті не більше 1,5 м від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника; 32) пожежні щити не укомплектовано згідно норм: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском -1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.; 33) вогнегасники не встановлено в легкодоступних та видних місцях, а також у пожежонебезпечних місцях, де найбільш вірогідна поява осередків пожежі; 34) будівлі первинними засобами пожежогасіння в достатній кількості не забезпечено; 35) технічне обслуговування вогнегасників не здійснюється; 36) навчання керівного складу, працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної безпеки, не здійснено; 37) ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки не проведено. Зазначений акт був надісланий відповідачу 02 вересня 2019 року (а.с. 33-45).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час розгляду справи ОСОБА_1 не звертався до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області з заявою про проведення позапланової перевірки щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки (доказів звернення сторонами суду не надано).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Положеннями статті 64 Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403-VI (далі - КЦЗ) встановлено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

У силу пункту 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

За приписами частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Частиною 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Згідно з частиною 5 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що підставами для застосування заходу реагування у вигляді зупинення роботи об`єктів є недотримання вимог пожежної безпеки, визначених Кодексом цивільного захисту України, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Положеннями статті 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Судом встановлено, що позивач в ході проведення перевірки відповідача встановив тридцять сім порушень, які були відображені в акті № 327 від 02 вересня 2019 року, проте станом на час розгляду справи фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не було надано суду документальних доказів усунення порушень, які були виявлені в ході проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, мають системний та триваючий характер і фактично не усунуті відповідачем.

Суд також зазначає, що згідно з пунктом 26 частини першої статті 2 КЦЗ, небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Отже, законодавець пов`язує настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Окрім цього, суд звертає увагу, що законодавство не містить визначення поняття «порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей», а відтак, воно є оціночним. Разом з цим, за переконанням суду зазначені вище порушення протипожежних норм у їх сукупності створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки такі порушення впливають на забезпечення безпеки роботи об`єкта та обслуговуючого персоналу у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі чи аварії; самій ліквідації пожежі, аварії, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; евакуації людей та їх захисту від наслідків пожежі, аварії, надзвичайної ситуації індивідуальними засобами захисту органів дихання і шкіри, тощо.

Суд також виходить з того, що застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації (роботи) будівель фізичної особи - підприємцем ОСОБА_1 є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Враховуючи характер порушень, виявлених під час проведення перевірки відповідача, які станом на час розгляду даної справи в суді не усунуті, суд дійшов висновку, що вони безумовно пов`язанні з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей.

При цьому, суд зазначає, що при прийнятті вказаного рішення суд враховує що життя та здоров`я людини має бути найвищою цінністю у суспільстві.

Аналогічної правової позиції дотримується і Київський апеляційний адміністративний суд, про що зазначено, зокрема, в постанові цього суду від 29.05.2018 у справі № 810/3725/17.

При цьому, суд зауважує, що у вказаній постанові колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду зауважила, що навіть часткове усунення виявлених порушень не спростовує висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів реагування з огляду на весь масив порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Суд також звертає увагу на те, що вказані порушення не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення.

Як передбачає частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Застосувати заходи реагування у вигляді зупинення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) експлуатації об`єкта (приміщень та будівель), що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області від 02.09.2019 № 327.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено та підписано 29.05.2020.

Суддя Панченко Н.Д.