Справа № 140/4668/20
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/4668/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про знесення за власний рахунок самочинно збудованого гаража за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення земельної ділянки до попереднього стану.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі колективного звернення, наказу відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 15.10.2019 №17 «Про проведення позапланової перевірки», направлення для проведення позапланового заходу №22 було проведено позапланову перевірку на об`єкті: «Нове будівництво гаража по АДРЕСА_1 » щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт від 25.10.2019 №22, яким встановлено, що гр. ОСОБА_1 на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 здійснює будівництво гаража без права на виконання будівельних робіт, без документів дозвільного характеру, що надають право на виконання будівельних робіт та без належно затвердженого проекту будівництва, чим порушила статті 26, 31, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанову Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт».

За результатами проведеної перевірки відповідно до пункту третього частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» 25.10.2019 винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою усунути виявлені порушення у відповідності до вимог чинного законодавства до 25.12.2019; у разі неможливості усунення порушень ОСОБА_1 була зобов`язана знести самочинно збудований об`єкт будівництва, про що повідомити відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради до 25.12.2019.

Позивач зазначає, що станом на 25.12.2019 повідомлень про виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 25.10.2019 на адресу відділу не надходило.

Враховуючи, що гараж по АДРЕСА_1 області побудований ОСОБА_1 самочинно, без отримання документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно розробленого та затвердженого проекту, таке будівництво не враховує державних та громадських інтересів, законних інтересів і вимог власників, користувачів земельних ділянок, що оточують місце будівництва, позивач переконаний, що перебудова такого будівництва неможлива і воно підлягає знесенню. З вказаних підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 справу було прийнято до провадження та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У поданому відзиві на позовну заяву представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 вживались всі заходи щодо виконання припису від 25.10.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою усунути виявлені порушення у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме щодо розроблення відповідної будівельної документації та узаконення самочинного будівництва. Зокрема, відповідач звернулася до виконавчого комітету Нововолинської міської ради із заявою про виділення земельної ділянки в користування та в подальшому безоплатної приватизації прибудинкової території відповідно до статті 42 Земельного Кодексу України також була проведена топографічна зйомка території та складений акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Також вказує, що 23.01.2020 отримала інформаційну довідку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої право приватної власності на квартиру, шо знаходиться по АДРЕСА_2 не зареєстровано за жодною особою, що унеможливлює реалізувати нею своє право на виділення в користування та приватизацію земельної ділянки, так як не можна погодити межі із ОСОБА_2 , яка фактично проживає у сусідній квартирі. При повторному зверненні до Нововолинської міської ради із проханням, як балансоутримувача квартири, що знаходиться по АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_3 , про надання згоди на приватизацію земельної ділянки, на якій розташована квартира за адресою АДРЕСА_1 , позивач відмовився надати згоду на приватизацію та рекомендував ОСОБА_2 приватизувати квартиру.

Відтак, зазначає, що саме з вини позивача не може виконати припис, узаконити самочинно побудований гараж та провести відповідну перебудову.

Крім того, зазначає, що законодавством не визначено поняття істотного порушення будівельних норм і правил, однак у пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30,03.2012 № 6 «Про практику застосування, судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Висновком будівельно-технічної експертизи встановлено, що новозбудований гараж, розташований за адресою АДРЕСА_1 відповідає Державним будівельним нормам України ДБН Б2.2-12-12:2019 «Планування і забудова територій».

З наведених підстав просить в задоволенні позову відмовити.

Відповіді на відзив позивачем не подано.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Як слідує з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (а. с. 22-23).

Судом встановлено, що 25.10.2019 відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області проведено позапланову перевірку на об`єкті: «Нове будівництво гаража по АДРЕСА_1 » щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, за результатами якої складено акт від 25.10.2019 №22, яким встановлено, що ОСОБА_1 на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 здійснює будівництво гаража без права на виконання будівельних робіт, оскільки замовником не було подано документів дозвільного характеру, що надають право на виконання будівельних робіт, та без належно затвердженого проекту будівництва, чим порушила статті 26, 31, 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанову Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» (а. с. 8-16).

Зазначений акт підписаний ОСОБА_1 без зауважень та заперечень 25.10.2019.

25.10.2019 складено протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 17-18).

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, постановою по справі про адміністративне правопорушення від 13.11.2019 №14 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1, 4 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4 250,00 грн. (а. с. 20-21)

Крім того, 25.10.2019 відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою усунути виявлені порушення у відповідності до вимог чинного законодавства до 25.12.2019. У разі неможливості усунення порушень в інший спосіб, ОСОБА_1 зобов`язана знести самочинно збудований об`єкт будівництва та привести земельну ділянку до попереднього стану до 25.12.2019, про що повідомити відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради (а. с. 19).

Копію припису від 25.10.2019 ОСОБА_1 отримала 25.10.2019.

Матеріалами справи встановлено, що станом на 25.12.2019 повідомлень про виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 25.10.2019 на адресу позивача не надходило. Зазначений припис відповідачем не оскаржено.

Відтак, у зв`язку з необхідністю перевірки виконання вимог припису видано наказ відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 10.01.2020 №2 «Про проведення позапланової перевірки» та направлення для проведення позапланового заходу №2 для здійснення позапланової перевірки на об`єкті: «Нове будівництво гаража по АДРЕСА_1 » щодо дотримання ОСОБА_1 . вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

15.01.2020 за результатами проведеної перевірки складено акт №2, яким встановлено, що ОСОБА_1 не виконала законних вимог припису від 25.10.2019 (про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил), чим порушила частину 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що 15.01.2020 складено протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 26-34, 35-36). Акт підписаний без заперечень ОСОБА_1 , 15.01.2020.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, постановою по справі про адміністративне правопорушення №4 від 21.01.2020 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн. (а. с. 37-38)

Оскільки відповідач у встановлений строк не виконав вимоги припису від 25.10.2019, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Статтею 1 Закону України «Про основи містобудування» визначено, що містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Згідно частин першої та другої статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту першого статті 41 Закону, однією з підстав для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно- будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Отже, аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у взаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю діє як суб`єкт владних повноважень послідовно, в чітко визначеному порядку. Зокрема, такий орган, наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов`язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю набуває прав на звернення до суду з позовом суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням на підставі частини першої статті 38 Закону.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

За даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутні відомості про документ, що дає право на виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, земельна ділянка ОСОБА_1 поблизу будинку по АДРЕСА_4 не виділялась, що свідчить про те, що відповідач здійснила будівництво без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту.

Відповідно до частин 1, 4, 7 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.

За змістом частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил.

У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.

У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.

Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України).

В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.

У справі, яка розглядається, встановлено, що ОСОБА_1 здійснила будівництво без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту.

Це означає, що у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Тобто, частина 7 статті 376 Цивільного кодексу України спірні правовідносини не регулює.

При цьому, суд звертає увагу, що для висновку про задоволення позову у даному випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснила будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №882/2149/18.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 здійснено будівництво без направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без належно затвердженого проекту на будівництво, з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що є підтвердженням факту самочинно збудованої споруди, відповідачем не було виконано вимоги припису виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 25.10.2019, а відтак наявності підстав для її знесення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 11 Закону України «Про будівельні норми», застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність.

Відповідно до змісту статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього і воно за рішенням суду підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Суд звертає увагу, що згідно пункту 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Згідно встановлених судом обставин вбачається, що позивачем використано всі передбачені законодавством України заходи реагування та притягнення винної особи до відповідальності, проте вжиті ДАБІ заходи не призвели до усунення відповідачем порушень містобудівного законодавства, виявлених під час проведення перевірок.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши докази надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно положень КАС України, враховуючи те що, суб`єкт владних повноважень, поніс витрати лише на сплату судового збору, тому судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Цивільного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) знести за власний рахунок самочинно збудований гараж за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення земельної ділянки до попереднього стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з врахуванням вимог пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Суддя О.А. Лозовський