Справа № 1.380.2019.002788
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002788
У Х В А Л А

про відвід судді

01 червня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Брильовського Р.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівська міська рада, Львівське обласне управління статистики про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівська міська рада, Львівське обласне управління статистики про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 05.07.2019 (суддя Коморний О.І.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року суддею Коморним О.І. закрито провадження в адміністративній справі №1.380.2019.002788 з тих мотивів, що цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 . Восьмий апеляційний адміністративний суд прийняв постанову від 25.02.2020, відповідно до якої ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 про закриття провадження у справі №1.380.2019.002788 скасував, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За наслідками автоматизованого розподілу справу №1.380.2019.002788 передано на розгляд судді Москалю Р.М.

Ухвалою суду від 06.04.2020 (суддя Москаль Р.М.) прийнято справу до провадження; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 16.04.2020 року заяву судді Москаля Р.М. про самовідвід задоволено; передано адміністративну справу №1.380.2019.002788 до Відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярія) Львівського окружного адміністративного суду для визначення складу суду, у відповідності до вимог ч.1 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020 року, таку передано для розгляду головуючому судді Брильовському Р.М.

Ухвалою суду від 22.04.2020 (суддя Брильовський Р.М.) прийняв справу до провадження, розгляд такої призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

05.05.2020 ухвалою суду (суддя Брильовський Р.М.) заяву ОСОБА_1 від 30.04.2020 вх. № 3580ел. та від 04.05.2020 вх. № 3621ел. про відвід судді Брильовського Р.М. у справі №1.380.2019.002788 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівська міська рада, Львівське обласне управління статистики про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення суддів для розгляду заяв про відвід.

07.05.2020 ухвалою суду (суддя Гулкевич І. З. ) у задоволенні заяви про відвід судді Брильовському Р.М. від 30.04.2020 за вх. №3580ел у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача Львівська міська рада, Львівське обласне управління статистики, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

07.05.2020 ухвалою суду (суддя Лунь З.І. ) у задоволенні заяви про відвід судді Брильовського Р.М. від 04.05.2020 за вх. №3621ел у справі №1.380.2019.002788 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівської міської ради, Львівського обласного управління статистики, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

21.05.2020 ОСОБА_1 повторно надіслав на електронну адресу Львівського окружного адміністративного суду заяву вх. № 4555 ел. про відвід головуючого судді Брильовського Р.М. з підстав необ`єктивності та упередженості судді, посилаючись при цьому на пункт 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заяви зазначив, що суддя Брильовський Р.М. не може брати участь у розгляді даної справи, оскільки при прийнятті справи до провадження умисно порушив вимоги ст. 258 КАС України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказує, що суддя Брильовський Р.М. є зацікавлений у розгляді цієї справи, оскільки отримав від Львівської міської ради квартиру та перебуває з 2008 року на квартирному обліку. Позивач стверджує, що не довіряє судді Брильовському Р.М. та заперечує щодо розгляду ним цієї справи. Просив відвід задовольнити.

Суд при вирішенні заяви про відвід судді виходив з наступного.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною 3 ст. 39 КАС України визначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді є за своєю суттю певними юридичними фактами, які надають підстави для сумнівів щодо об`єктивності, неупередженості та безсторонності судді під час розгляду конкретної справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості, а саме, проводить відмінність між: 1) суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі; 2) об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні («Кіпріану проти Кіпру», «П`єрсак проти Бельгії», «Грівз проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний тест). У зв`язку з цим рішення про те, чи слід застосувати в певній ситуації той чи інший критерій, залежить від конкретних фактів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як зазначається у пункті 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи, зовнішня незалежність судді не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом. Крім того, Консультативна рада європейських суддів у пункті 12 Висновку №1 (2001) наголошує: «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких прихильностей чи упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано». Отже є тісний зв`язок між незалежністю і об`єктивною неупередженістю. З цієї причини Європейський суд з прав людини зазвичай розглядає ці дві вимоги разом («Фіндлі проти Сполученого Королівства»).

Важливою є довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти населенню («Саінер проти Туреччини»). Сумніви в незалежності відсутні, коли, на думку Європейського суду з прав людини у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається («Кларк проти Сполученого Королівства»). Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очалан проти Туреччини»). Європейський суд з прав людини застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Суддя, у відношенні якого є обґрунтовані побоювання недостатньої неупередженості, повинен негайно взяти відвід («Веттстейн проти Швейцарії», «Кастілло Альгар проти Іспанії», «П`єрсак проти Бельгії»).

За наведеного, лише розгляд справи судом, об`єктивність і неупередженість якого перебуває поза всяким сумнівом, є гарантією того, що судове рішення буде сприйняте суспільством як справедливе, незалежне та безстороннє, і лише в такому випадку буде дотримано право сторін на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

При цьому, суд наголошує, що у відповідності до вимог частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи наведене, суд вважає безпідставними посилання позивача у заяві про відвід судді на порушення суддею Брильовським Р.М. ст. 258 КАС України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при прийнятті справи до провадження, оскільки незгода позивача із процесуальними рішеннями судді у відповідності до вимог частини 4 статті 36 КАС України не може бути підставою для відводу судді Брильовського Р.М.

З огляду на те, що Львівським окружним адміністративним судом 07.05.2020 вже вирішувалися заяви ОСОБА_1 від 30.04.2020 вх. № 3580ел. та від 04.05.2020 вх. № 3621ел. про відвід головуючого судді Брильовського Р.М., вказані обставини об`єктивно утворюють певний тиск на суддю, що може викликати у сторін судового процесу сумнів у його неупередженості.

За таких обставин, з метою уникнення звинувачень в упередженості та будь-яких спроб посягань на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності, а також для усунення можливості для сумнівів у позивача та у суспільства в цілому щодо об`єктивності та неупередженості в розгляді адміністративної справи №1.380.2019.002788, головуючий суддя Брильовський Р.М. вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 12 ст. 40 КАС України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Брильовського Романа Михайловича у справі №1.380.2019.002788 - задовольнити.

Справу передати для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Брильовський