Справа № 200/14517/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року справа №200/14517/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 р. (у повному обсязі складено 24 лютого 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/14517/19-а (головуючий І інстанції суддя Стойка В.В.) за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2019 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якій просив визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № , № від 29.10.2019 року та № , № від 04.11.2019 року про застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 83 138, 00 грн.; скасувати податкову вимогу відповідача від 18.11.2019 року № 2157-54 з визначеним податковим боргом у сумі 83 138, 00 грн.; вирішити питання судових витрат (а.с. 4-12).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 200/14517/19-а у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 185-190).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права; посилається на п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України та зазначає, що відповідачем у підтвердження факту відмови від підпису у направленні на перевірку до матеріалів справи доданий Акт від 10.10.2019 року про відмову від підпису у направленні на перевірку, згідно якого продавець ОСОБА_2 нібито відмовилась від підпису у направленні на перевірку від 09.10.2019 року без надання пояснень. Разом з тим, вказаний Акт не є підставою для початку перевірки, оскільки не засвідчує факту відмови від підпису, з Акту не вбачається, що він складений саме до початку перевірки. Крім того, в матеріалах справи відсутня будь-яка фіксація факту пред`явлення перевіряючими особами своїх службових посвідчень.

Апелянт звертає увагу на те, що на момент перевірки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були його найманими працівниками, відсутні докази того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент перевірки приймали від когось готівкові кошти, платіжні картки, відпускали товар.

Тобто вважає, що податковим органом було порушено п. 80.7 ст. 80 Податкового кодексу України.

Апелянт зазначає, що назва товару вказана в розрахунковій квитанції «водка Краля» не збігається з назвою товару, вказаному в акті перевірки, а саме «горілка «Пшенична Краля», тому не підтверджує реалізацію у торговому приміщенні АДРЕСА_2 саме горілки «Пшенична Краля». Також розрахункова квитанція серії ББАТ № 004903 не є належним доказом продажу пачки цигарок «Кент», оскільки застосування розрахункових квитанцій не було передбачено.

Вважає, що відсутні беззаперечні докази порушення позивачем законодавства, регулюючого обіг акцизних марок.

Позивач до судового засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Наказом Головного управління ДПС у Донецькій області від 09.10.2019 р. № 324 «Про проведення фактичної перевірки», та керуючись ст. 19і, ст.20, ст.75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 481), проведено фактичну перевірку фізичної - особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 тривалістю не більше 10 діб на підставі вимог пп.80.2.5 п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України (а.с. 65).

18 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області за результатами проведеної перевірки складено Акт фактичної перевірки № 0041/05/99/19/32/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами» (далі акт фактичної перевірки) (а.с. 18-19).

Також були складені акт про відмову від підпису у направленні на перевірку від 10.10.2019 року № 308/05-99-32-01/ НОМЕР_1 та акт про відмову від надання документів до перевірки від 17.10.2019 року № 332/05-99-32-01 (а.с. 66-67).

За змістом акту фактичної перевірки податковим органом вказано на те, що продавцем ОСОБА_2 було реалізовано пляшку горілки «Пшенічна Краля» об`ємом 0,5 л. міц. 40% за ціною 32,00 грн., тобто за ціною нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни на алкогольні напої яка складає 89,40 грн., чим порушено постанову КМУ № 957 від 30.10.2008 р. «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв». На полицях торгового залу зберігаються алкогольні напої - горілка «Пшенічна Краля» виробництва ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари» об`ємом 0,5 л. міц. 40% за ціною 32,00 грн. у кількості 5 пляшок маркірованих акцизними марками. Згідно податкової бази та проведеного аналізу реквізитів акцизних марок, встановлено, що такі акцизні марки не видавалися виробнику та заявка - розрахунок на купівлю марок не подавалась ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари», що відповідно до п. 226.9 ст.226 Податкового кодексу України, вважається що алкогольні напої - горілка «Пшенічна Краля» виробництва ПрАТ «Люботинський завод «Продтовари» об`ємом 0,5 л. міц. 40% за ціною 32,00 грн. у кількості 5 пляшок не мають марок акцизного податку встановленого зразку, чим порушено ст.1І ЗУ № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п. 226.9 ст. 226 Податкового кодексу України, та постанови КМУ № 1251 від 27.12.2010 р. «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Крім того, продавець ОСОБА_2 реалізувала три цигарки «Лакі страйк» на суму 4,50 грн. поштучно (1,5 грн. за одну цігарку), що є порушенням ст.15-3 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також пачку цигарок «Донський табак» виробництва Росія без марки акцизного податку встановленого зразку, чим порушено ст. 11 Закону № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Встановлено також ненадання посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки, чим порушено п. 85.2, ст. 85 Податкового кодексу України.

Перевіркою вказано на порушення:

- постанови КМУ № 957 від 30 жовтня 2008 р. «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» - в частині роздрібна торгівля алкогольними напоями за ціною нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни на алкогольний напій;

- ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання, виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі Закон № 481) - продаж тютюнових виробів поштучно;

- ст. 11 Закону № 481 - в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка; п.226.9 ст. 226 ПКУ, постанови КМУ від 27.12.10 № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (із змінами і доповненнями);

- ст. 11 Закону № 481 - в частині зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка;

- ст. 11 Закону № 481 - в частині реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка;

- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України - в частині не надання посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки.

На підставі вказаного акту перевірки та за фактом виявлених порушень податкового законодавства, Головним управлінням ДПС у Донецькій області до ФОП ОСОБА_1 винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 29.10.2019 № у розмірі 50800 грн., від 29.10.2019 № у розмірі 510 грн. та поштовим листом з повідомленням № 194 спрямовано 29.10.2019 до ФОП ОСОБА_1 , отримано позивачем 30.10.2019 р. (а.с. 13-14).

Крім того, на підставі Наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 09.10.2019 р. № 325 «Про проведення фактичної перевірки», та керуючись ст. 19і, ст.20, ст.75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, Закону України від 19.12.1995 № 481/95 -ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 481), проведено фактичну перевірку фізичної - особи підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

За результатом фактичної перевірки складено акт № 0042/05/99/19/32/ НОМЕР_1 від 18.10.2019, додатки до акту перевірки: пояснення продавця - реалізатора, довідка про тютюнові вироби, які знаходяться в реалізації без марок акцизного податку у магазині - кафе ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , акт про відмову від підписання та отримання акту перевірки від 10,10.2019 року (а.с. 20-21).

Згідно акту, фактична перевірка здійснювалась відповідно до наказу від 09.10.2019 р. № 325 та направлень № 287 від 09.10.2019 р. та № 288 від 09.10.2019 р. в присутності представника суб`єкта господарювання: ОСОБА_3 . За п. 13 Акту, перевіркою встановлено факт реалізації тютюнових виробів, а саме: однієї пачки цигарок «Кент» за ціною - 26,00 грн. виробництва Германія без марки акцизного податку встановленого зразку, чим порушино ст. 11 Закону № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Перевіркою встановлено порушення:

- ч. З ст. 11 Закону України «Про державне регулювання, виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР (далі Закон України №481) - в частині реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка;

- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України - в частині не надання посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки.

Головним управлінням ДПС у Донецькій області складено акт про відмову від підписання та отримання акту перевірки № 0042/05/99/19/32/ НОМЕР_1 від 18.10.2019, у зв`язку з чим акт спрямовано засобом поштового зв`язку ФОП ОСОБА_1 18.10.2019.

Головним управлінням ДПС у Донецькій області до ФОП ОСОБА_1 винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 04.11.2019 № у розмірі 510 грн., від 04.11.2019 № у розмірі 31318 грн. та поштовим листом з повідомленням № 207 спрямовано 04.11.2019 до ФОП ОСОБА_1 , отримано позивачем 05.11.2019 р. (а.с. 15-16).

Згідно із податковою вимогою від 18 листопада 2019 р. № 2157 - 54 станом на 17.11. 2019 року, визначено суму податкового боргу платника податків ФОП ОСОБА_1 , яка становить 83 138,00 грн. (а.с. 17).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень № , № від 29.10.2019 року та № , № від 04.11.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 83 138, 00 грн.; податкової вимоги від 18.11.2019 року № 2157-54 з визначеним податковим боргом у сумі 83 138, 00 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно підпунктів 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.19, 19-.1.1.20 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Згідно підпунктів 20.1.4, 20.1.6, 20.1.9 пунктів 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

У відповідності із пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки. Відповідно до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Позивач вважає, що посадовими особами відповідача було порушено п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, оскільки Акт відмови від підпису не є підставою для початку перевірки, тому що не засвідчує факту відмови від підпису, з Акту не вбачається, що він складений саме до початку перевірки та в матеріалах справи відсутня будь-яка фіксація факту пред`явлення перевіряючими особами своїх службових посвідчень.

Суд зазначає наступне.

З наказів на проведення перевірки вбачається, що останні прийняті на підставі п.82.5 ст. 82 Податкового кодексу України, оскільки були призначені з підстав здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Таким чином, спірні накази відповідають приписам встановленим у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області складено акт № 308/05-99-32- 01/ НОМЕР_2 від 10.10.2019 про відмову від підпису ФОП ОСОБА_1 продавця ОСОБА_2 у направленнях на перевірку від 09.10.2019 за №№285, 286.

Відповідно до приписів Податкового кодексу за умов виконання вимог п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу - акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Суд зазначає, що Податковим кодексом України не передбачено додаткових підстав для початку перевірки крім складення зазначеного акту.

Крім того, перед проведенням фактичної перевірки посадовими особами відповідача копію Наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 09.10.2019 р. № 325 вручено ОСОБА_3 (продавець) та пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки від 09.10.2019 року за №№287, 288 - під розписку (а.с. 132-133).

При перевірці магазину - кафе була присутня продавець ОСОБА_3 , яка здійснила розрахункову операцію. Остання надала пояснення про те, що працює продавцем-стажером у ФОП ОСОБА_1 та видала розрахункову квитанцію на продані цигарки. Останній було вручено копію наказу та направлення на проведення перевірки, також остання відмовилась від підпису про підписання та отримання акту перевірки (а.с. 117).

Доводи апелянта про те, що продавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є працевлаштованими не є підставою для того, щоб вважати проведення перевірки незаконною, оскільки Податковий кодекс визначає правомочну особу, яка здійснює розрахункові операції, та не визначає її статус працевлаштування.

Таким чином, суд не приймає доводи апелянта щодо незаконності перевірок з підстав неповідомлення про їх проведення, без його участі, невручення копії наказу та ознайомлення з направленнями про проведення перевірки, оскільки фактична перевірка проводиться без попередження платника податку, та може проводитись в присутності особи, яка здійснює розрахункові операції.

Суд звертає увагу, якщо позивач вважав дії податкового органу щодо проведення перевірки протиправними, то свої права слід було захищати шляхом недопуску працівників податкового органу до перевірки та звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування наказу на проведення перевірки.

Щодо фактів, викладених в акті перевірки та підстав для застосування фінансових санкцій, суд зазначає про наступне.

Пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За приписами пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність акту про відмову від підписання акту фактичної перевірки продавцем ОСОБА_2 не може бути підставою для визнання проведеної перевірки незаконною та скасування у зв`язку з цим спірних рішень, оскільки відповідний запис було зроблено в акті фактичної перевірки, відсутність такого акту не порушило права позивача, якому спірний акт фактичної перевірки було направлено поштою, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 68).

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95).

Контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України (ч. 1 статті 16 Закону № 481/95).

Мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки (стаття 1 Закону № 481/95-ВР).

Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої з огляду на частину 10 статті 18 Закону № 481/95-ВР.

За порушення норм статті 17 Закону № 481/95-ВР щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання на підставі ст. 17 Закону України № 481 застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

- оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень;

- виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

- порушення вимог статті 15-3 цього Закону (роздрібна торгівля тютюновими виробами поштучно) - 6800 гривень.

Актом фактичної перевірки від 18.10.2019 року, складеного за результатами перевірки кіоска " Люкс " м. АДРЕСА_2 , була встановлена реалізація горілки за ціною, що є нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, що визначені Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30 жовтня 2008 року № 957, зберігання та реалізація тютюнових виробів без марок акцизного збору, зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного збору, що порушує ст. 11 Закону України № 481, роздрібна торгівля тютюновими виробами, що порушує ст.15-2 Закону України № 481.

На підтвердження зазначених порушень, відповідачем до зазначеного акту перевірки надано розрахункову квитанцію від 10.10.2019 року серії ББАС за № 731302, яку було виписано за результатами контрольної закупки горілки "Пшенична Краля " 0,5 л. за ціною 32 грн., цигарок "Дон табак" за ціною 23 грн., 3 шт. цигарок за ціною 4.50 грн. Крім зазначеної квитанції до акту перевірки долучені довідки про перелік тютюнових виробів без марок акцизного податку, які знаходились на реалізації у кіоску «Люкс» на час проведення перевірки, довідка про перелік підакцизних товарів, на які не надано супровідних документів (а.с. 75-77).

Крім того в матеріалах справи знаходяться фотоматеріали, які згідно з зазначеними в них дати та часу, були зроблені під час перевірки, та на яких зображені горілка "Пшенична Краля", тютюнові вироби, в тому числі поштучно, які зберігались, та реалізовувались без марок акцизного податку, копії витягів АС "Акцизні марки", на підтвердження про їх відсутність на товарі (а.с. 64, 80-101, 105-108).

Згідно з актом фактичної перевірки від 18.10.2019 року, складеного за результатами перевірки магазину кафе за адресою АДРЕСА_3 , 10.10.2019 року було встановлено реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразку та ненадання документів.

На підтвердження зазначених порушень, відповідачем до зазначеного акту перевірки долучено розрахункову квитанцію від 10.10.2019 року серії ББАТ за № 004903, яку було виписано за результатами контрольної закупки 1 пачки цигарок "Кент" за ціною 26 грн., пояснення продавця ОСОБА_3 про те, що вона реалізувала зазначені тютюнові вироби, додаток до акту перевірки - довідка про тютюнові вироби, які знаходяться в реалізації без марок акцизного податку, фотокопії на 13 аркушах-тютюнових виробів (а.с. 75-77, 117, 122, 125-131).

Суд не приймає доводи апелянта щодо неналежності доказів розрахункових квитанцій від 10.10.2019 року серії ББАС за № 731302 та від 10.10.2019 року серії ББАТ за № 004903, як неналежного доказу, оскільки відповідно до пункту 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг № 265» (далі Закон № 265) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Ст. 2 Закону № 265 розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку РРО або заповнений вручну.

Отже розрахункова квитанція є розрахунковим документом, який був складений відповідно до вимог Закону № 265.

При цьому позивачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів, що зазначені розрахункові квитанції не є чинними.

Також суд не приймає доводи апелянта, щодо неналежності фотоматеріалів, оскільки на кожному фото зазначені дата та час, що збігається з часом проведенням перевірки. На зазначених фотоматеріалах зображені, крім алкогольних та тютюнових виробів кіоск « Люкс » та магазин-кафе, самі продавці.

Фіскальною службою 14 червня 2017 року прийняті податкові повідомлення - рішення про застосування фінансових санкцій у відношенні позивача від 29.10.2019 № у розмірі 50800 грн., від 29.10.2019 № у розмірі 510 грн., від 04.11.2019 № у розмірі 510 грн., від 04.11.2019 № у розмірі 31318 грн., які та податкової вимоги від 18 листопада 2019 р. № 2157 - 54, станом на 17.11. 2019 року, визначено суму податкового боргу платника податків ФОП ОСОБА_1 , яка становить 83 138,00 грн.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податковий борг у розумінні п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно до п. .59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи 04.11.2019 року позивачу були надіслані спірні податкові повідомлення-рішення, які 05.11.2019 року були отримані позивачем, що підтверджується поштовим відправленням. Оскільки позивачем протягом 10 днів визначені податкові зобов`язання не були погашення, податковим органом правомірно 18.11.2019 року правомірно було винесено спірну податкову вимогу (а.с. 134-139).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було доведено правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права, а саме подання відповідачем відзиву з порушенням строку та прийняття його судом, не спростовує правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень відповідача № , № від 29.10.2019 року та № , № від 04.11.2019 року про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 83 138, 00 грн. та податкову вимогу від 18.11.2019 року № 2157-54 з визначеним податковим боргом у сумі 83 138, 00 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 14.01.2020 року засобами електронного зв`язку представником відповідача надіслано до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю підготовки відзиву, оскільки ухвалу про відкриття провадження було отримано відповідачем лише 08.01.2020 року. 29.01.2020 року до суду надіслано відзив. 13.02.2020 року позивачем було надано відповідь на відзив (а.с. 38-40).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Поряд із, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, ст. 6 п. 1 Конвенції з прав людини не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно прийняті скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № , № від 29.10.2019 року та № , № від 04.11.2019 року про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 83 138, 00 грн. та податкову вимогу від 18.11.2019 року № 2157-54 з визначеним податковим боргом у сумі 83 138, 00 грн.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 р. у справі № 200/14517/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне судове рішення складено 28 травня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко