Справа № 620/3865/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3865/19 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртексім» до Чернігівської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртексім» звернулось до суду з позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UА102000/2019/000107/2 від 22.11.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА102150/2019/00269 від 22.11.2019.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UА102000/2019/000107/2 від 22.11.2019.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Чернігівської митниці Державної фіскальної служби у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА102150/2019/00269 від 22.11.2019.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.11.2019 декларантом ПП «Бізнес Партнер», який діяв від імені ТОВ «Укртексім» на підставі договору від 31.07.2017 № 31/07/2017, подано до Чернігівської митниці ДФС декларацію № UA102150/2019/202950 та заявлено до митного оформлення отриманий за контрактом товар: білизна туалетна (мин. 50% бавовна/макс 50% модал, бамбук, інші волокна: стокові махрові рушники 1-й/2-й сорт (розмір, дизайн та колір в асортименті) - 2653,2 кг, виробник - KOCAER TEKSTIL SANAYI. VE TICARET. A.S. Торгівельна марка - KOCAER. Країна виробництва - ТR (Туреччина), вартість - 8622,90 доларів США; білизна туалетна (мин. 50% бавовна/макс 50% модал, бамбук, інші волокна: стокові халати для жінок та дівчат, 2-й сорт (розмір, дизайн та колір в асортименті) - 6819 штук, виробник - KOCAER TEKSTIL SANAYI. VE TICARET. A.S. Торгівельна марка - KOCAER. Країна виробництва - ТR (Туреччина), вартість - 20457 доларів США. (а.с. 24-25)

Розрахована декларантом митна вартість товару визначена за ціною контракту, інвойсом № ІНR10 від 14.11.2019 (основним методом) та склала 29079,90 доларів США.

Відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 22.03.2019 № 57, укладеного між ТОВ «Укртексім» та компанією KOCAER TEKSTIL SANAYI. VE TICARET. A.S. (продавець), продавець продає, a ТОВ «Укртексім» купує товар, асортимент, кількість, ціна якого зазначається в Інвойсі для кожної партії товару окремо. Поставка товару здійснюється продавцем на умовах, що зазначені в інвойсі для кожної окремої партії товару. (а.с. 30-33)

Відповідно до пункту 4.1 контракту, оплата за товар здійснюється як по передплаті, так і по факту надходження товару. Умови оплати зазначені в Інвойсі на кожну поставку партії товару.

Інвойсом ІНR310 від 14.11.2019 встановлено: асортимент стокові махрові рушники 1-й/2-й сорт (розмір, дизайн та колір в асортименті) - 2653,2 кг, вартість - 8622,90 доларів США, білизна туалетна (мин. 50% бавовна/макс 50% модал, бамбук, інші волокна: стокові халати для жінок та дівчат, 2-й сорт (розмір, дизайн та колір в асортименті) - 6819 штук, вартість 20457 доларів США та загальну вартість товару - 29079,90 доларів США. (а.с. 36)

Також, Інвойсом встановлено: умови оплати за товар - 100% банківський переказ; умови поставки - FСА Денізлі.

Імпорт товару не підлягає ліцензуванню. Страхування товару не здійснювалося.

Разом з митною декларацією декларантом, на підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товарів згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, подано митному органу пакет документів: проформа-інвойс № 241019 від 24.10.2019; рахунок-фактура (інвойс) (Commercsal invoice) № ІНR310 від 14.11.2019; зовнішньо-економічний контракт від 22.03.2019 № 57; банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення від 05.11.2019 № 127; транспортний документ від 15.11.2019 CMR № 0986-G; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги СФ-00339 від 19.11.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару, довідку про транспортування від 19.11.2019.

Додатково, декларантом надано митному органу: пакувальний лист від 14.11.2019; сертифікат про походження товару від 14.11.2019; експертний висновок № ЧК-311 від 03.06.2019; договір про надання послуг митного брокера № 31/07/2017 від 31.07.2017; договір про перевезення № 08/01-2019 від 08.01.2019; договір про перевезення № 03/01/17 від 03.01.2017.

21.11.2019 митним органом направлено повідомлення декларанту про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару № 1, 2, а саме: копію митної декларації країни відправлення; прайс-лист виробника, за власним бажанням декларант може надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Того ж дня, митним органом направлено повідомлення декларанту про необхідність проведення часткового митного огляду товару - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації, фотографування.

Крім того, митним органом направлено повідомлення декларанту про необхідність надання декларантом додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару № 1, 2, а саме: висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно законодавства.

21.11.2019 декларантом надано митному органу: прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.08.2019; проформу-інвойс № 241019 від 24.10.2019; митну декларацію країни відправлення 19341300ЕХ791716 від 15.11.2019; експертний висновок від 12.04.2019 № ЧК-191. (а.с. 34, 49-50, 70-71)

Однак, незважаючи на додатково подані товариством підтверджуючі документи, 22.11.2019 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA102000/2019/000107/2, відповідно до якого, митна вартість товару визначена за резервним методом і відмовлено позивачу у митному оформленні (випуску) товарів. (а.с. 19-20)

Також, 22.11.2019 митним органом складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102150/2019/00269. (а.с. 21-23)

З метою здійснення митного оформлення товару та пропуску товарів через митний кордон України, позивачем 22.11.2019 подано нову митну декларацію № UA102150/2019/205985, проте з урахуванням рішення про коригування митної вартості.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями відповідача про коригування митної вартості товарів, та карткою відмови в прийнятті митної декларації звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо;

- передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, документи, які були подані позивачем до митного оформлення, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей, а тому, вказаних документів було достатньо для визначення ціни, що підлягає сплаті за товари, які ввозяться позивачем;

- суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом контролюючому органу разом з митною декларацією, у оформленні якої було відмовлено;

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 2 параграфу (а) ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до п. 2 параграфу (b) ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, під поняттям «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з п. 2 параграфу (с) ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до положень ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами ч. 1 ст. 51 МК України, передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 8, 9 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до норм ч. ч. 1-4 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Вимоги ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 54 МК України, передбачають, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України, зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 12 ст. 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно з ч. ч. 1, 7, 8, 9 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з нормами ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, у свою чергу, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару.

Тож, з наведеного слідує, що митні органи, дійсно, мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але зазначені повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, та інше.

Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначені приписи митного законодавства зобов`язують суб`єкта владних повноважень зазначити та відобразити у своєму рішенні конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також, у достатній мірі обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності, і лише за умови наявності сумнівів у повності/достовірності інформації, наданої декларантом, які мають певне вираження, тобто, можуть бути обгрунтовані/доведені, а не загальні, лише з посиланням на наявність права митного органу перевіряти задекларовані суб`єктом господарювання зобов`язання.

Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Коригування митної вартості товару з боку митного органу, без роз`яснення декларанту, в чому саме полягають неточності/розбіжності, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Так, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору/контракту (вартість операції). У свою чергу, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Варто звернути увагу на те, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вже зазначалось вище, відповідно до приписів ч. ч. 1, 2, 5-8 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Таким чином, єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Під час розгляду даного спору по суті в суді першої інстанції було досліджено, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, які були подані позивачем до митного оформлення, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей, тобто, вказаних документів було достатньо для визначення ціни, що підлягає сплаті за товари, які ввозяться позивачем. Крім того, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом (резервний), митним органом не наведено розрахунку відкоригованої вартості товару, не наведено відкоригованої вартості фрахту, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Колегія суддів, враховує, що заявлена декларантом митна вартість базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавались обчисленню, давали можливість визначити митну вартість товару за першим (основним) методом. При цьому, на вимогу митного органу, декларантом 21.11.2019 було надано прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.08.2019; проформу-інвойс № 241019 від 24.10.2019; митну декларацію країни-відправлення; експертний висновок № ЧК-191 від 12.04.2019.

Щодо висновків митного органу по можливості співставлення митної вартості по митним деклараціям товариства по товару, який вже ним завозився, необхідно вказати на те, що на відміну від митної декларації від 12.04.2019 № UA 102150/2019/202063, за декларацією № UA 102150/2019/202950 від 21.11.2019, до декларування заявлено товари 2 сорту, а не 1 сорту. Зазначене також підтверджується листом виробника від 20.11.2019, згідно змісту якого, повідомляється, що партія махрових рушників та халатів, продана ТОВ «Укртексім» згідно контракту № 57 від 22.03.2019, класифікується як стокова продукція та накопичилась в результаті перевиробництва, а також внаслідок виявлених дефектів та переводу продукції з вищого сорту по першого та другого, відмови початкового замовника від такої продукції, що сформувалась протягом 2018 року. (а.с. 72-73, 74-78)

Контролюючий орган визначає митну вартість товару виходячи з ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі наданих декларантом на підтвердження митної вартості документів. При цьому, в компетенцію контролюючого органу не входить перевірка правильності визначення постачальником/продавцем по зовнішньоекономічному договору ціни товару чи віднесення постачальником такого товару до певних категорій, зокрема, до стокового/пересортного товару.

Щодо посилання апелянта на те, що висновок Чернігівської торгово-промислової палати від 22.11.2019 № ЧК-631 не може бути прийнято до уваги, оскільки не містить наведеного аналізу щодо рівня цін на відповідну та подібну продукцію інших виробників та постачальників, варто зазначити, що відповідачем було витребувано у декларанта висновки про вартісні характеристики ідентичних та/або подібних товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, на що, надано висновок Чернігівської торгово-промислової палати від 22.11.2019 №ЧК-631, яким встановлено, що ціни на стокові рушники та стокові халати, зазначені в інвойсі № ІНR10 до контракту № 57 від 22.03.2019, який укладений між компанією KOCAER TEKSTIL SANAYI. VE TICARET. A.S., Туреччина та ТОВ «Укртексім», Україна, відповідають рівню ринкових цін турецьких виробників на аналогічну продукцію і на умовах поставки FСА Денізлі складають: стокові рушники, 1й/2й сорт (розмір, дизайн та колір в асортименті), склад /мін 50% бавовна, макс 50% модал, бамбук, інші волокна - 3,25 дол. США/1 кг; стокові халати для жінок та дівчат, 2 сорт (розмір, дизайн та колір в асортименті), склад/мін 50% бавовна, макс 50% модал, бамбук, інші волокна - 3,00 дол. США /1 шт.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

При цьому, зазначення в апеляційній скарзі про те, що митницею було досліджено вказаний висновок, але не прийнятий такий до уваги, колегія суддів відхиляє, адже митним органом не наведено достатніх підстав для неприйняття експертного висновку, який було надано на їх вимогу, при цьому, що експертний висновок містить аналіз щодо рівня цін на подібну продукцію інших виробників та постачальників: SABiNa Comp. АО, Денізлі, ТR та Йилмаз, Туреччина. (а.с. 61-63)

Таким чином, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом контролюючому органу разом з митною декларацією, у оформленні якої відповідачем було відмовлено.

Щодо посилання на цінові відхилення по товару, ввезеному раніше та іншому ринковому, необхідно зауважити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Також, в порушення норм Митного кодексу України, оскаржуване рішення не містить достатнього (переконливого) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування.

Колегія суддів вважає, що митним органом не доведено факту неправильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, зважаючи на те, що всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів було надано самим декларантом, а також додатково і на вимогу відповідача.

Наявність у митного органу певної інформації щодо інших цін та характеристик на подібний товар, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості (дискреційних повноважень), не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому, безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), а тому, такі дані, насамперед, є для внутрішнього користування, та не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Колегія суддів підтримує висновок окружного суду про необґрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів № UА102000/2019/000107/2 від 22.11.2019, яке є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги Північної митниці Держмитслужби.

За наслідком розгляду даного спору, колегія суддів має достатньо підстав стверджувати, що подані декларантом документи для митного оформлення товару цілком дають змогу встановити митну вартість товару, а тому, визначення відповідачем митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості здійснено з порушенням вимог митного законодавства України.

Стороною апелянта так і не було надано/наведено належних та переконливих доказів, які б реально давали підстави для наявності на момент прийняття оскаржуваного рішення обґрунтованих сумнівів в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару.

Водночас, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, адже такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Колегія суддів повністю підтримує висновки суду першої інстанції про те, що висновок відповідача про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору/контракту щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим та недоведеним, а застосування резервного методу - помилковим.

Інші ж доводи апеляційної скарги не містять належних та достатніх підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко