Справа № 480/878/20
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
27 травня 2020 р. справа № 480/878/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.,
за участю секретаря судового засідання - Ломакіної К.І.
представника позивача - Афанісієва Р.В.
представника відповідача - Чувакової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Сумського державного університета до Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Сумський державний університет звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради в якому просить:
1) визнати протиправними дії та бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не виключення з числа службових жилих приміщень квартири за адресою:
- АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 ;
АДРЕСА_5 ) зобов`язати Виконавчий комітет Сумської міської ради прийняти рішення про виключення з числа службових жилих приміщень квартири за адресою:
- АДРЕСА_6 АДРЕСА_7 ;
- АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 ;
Свої вимоги мотивує тим, що позивач звернувся з клопотанням до відповідача про виключення з числа службових приміщень службових вищевказаних квартир, оскільки відпала потреба в такому їх використанні. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.01.2020 № 32 "Про службові жилі приміщення" відмовлено у задоволенні даного клопотання у зв`язку з відсутністю законних підстав. На думку позивача, оскільки ОСОБА_5 на праві правонаступництва володіє зазначеним житлом, обліковує його на балансовому рахунку, то на підставі клопотання квартири можуть бути виключені з числа службових.
Представник відповідача подав до суду відзив, у якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що право власності на спірні квартири зареєстровано за Державним вищим навчальним закладом "Українська академія банківської справи Національного банку України". Після припинення юридичної особи - Української академії банківської справи шляхом реорганізації (приєднання) її до Сумського державного університету, перехід права власності на спірні квартири не відбувся. Тому дії виконавчого комітету щодо відмови у виключенні квартир з числа службових є правомірними, оскільки ОСОБА_5 не набув права розпорядження спірним майном.
Ухвалою суду від 25.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
10.03.2020 представник відповідача подав до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вимоги позивача пов`язані із захистом порушених житлових прав, а відтак спір не є публічно-правовим. Тому справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Ухвалою суду від 12.03.2020 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Протокольною ухвалою від 27.04.2020 суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.
У судовому засіданні представник позивача Афанісієв Р.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представника відповідача Чувакова О.О. у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила закрити провадження по справі, у зв`язку з непідсудністю.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне провадження по справі закрити, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 4 КАС України, закріплено визначення термінів, зокрема: публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п.2); суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.06.2018 у справі № 819/362/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Поряд з цим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
З матеріалів справи вбачається, що Сумський державний університет оскаржує дії та бездіяльність Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо не виключення з числа службових жилих приміщень квартир та просить зобов`язати відповідача прийняти відповідне рішення.
Тобто спір у даній справі пов`язаний саме з реалізацією майнових прав (права на виключення з числа службових жилих приміщень), що вказує на відсутність публічно-правових відносин між сторонами.
Слід зазначити, що участь у даному спорі суб`єкта владних повноважень жодним чином не змінює суті спору, який виник із майнових відносин, що унеможливлює здійснення захисту права позивача у порядку адміністративного судочинства.
Пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року (справа № 806/104/16), від 08.08.2019 (справа №509/5278/14-а), а також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 травня 2018 року (справа №2а-310/12).
Відтак суд приходить до висновку, що спірні правовідносини у цій справі пов`язані із захистом майнових прав, тому спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ГПК України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».
Аналогічна позиція висловлена Європейським судом з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд позовної заяви має здійснюватися у порядку господарського судочинства.
Враховуючи те, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити.
Керуючись статтями 19, 238, 248, 256 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання представника Виконавчого комітету Сумської міської ради про закриття провадження у справі - задовольнити.
Закрити провадження у справі за позовом Сумського державного університету до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст ухвали складений 29.05.2020.