Справа № 300/780/20
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"27" травня 2020 р. справа № 300/780/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Матуляка Я.П.,
при секретарі Мула Х.О.,
представника відповідача - Юрчука Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
до відповідача: Головного управління ДПС в Івано-Франківській області
В С Т А Н О В И В:
13.05.2020 року на адресу суду від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву від 13.05.2020 року за № 1642/10/09-19-08-02, де відповідачем, зокрема, заявлено клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем десятиденного строку звернення до адміністративного суду, встановленого спеціальним законом, а саме Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", до якого долучено докази на підтвердження таких обставин (а.с.39-52).
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року розгляд справи № 300/780/20 вирішено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд на 27.05.2020 року о 10:00 год. (а.с.56-57).
26.05.2020 року від позивача на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява від 22.05.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 обрахунок строку звернення до адміністративного суду обґрунтовує тими ж доводами, що зазначені в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 02.04.2020 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, просив суд вказане клопотання задовольнити.
Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Контролюючим органом надіслано оскаржувану вимоги позивачу, яка 12.06.2019 року отримана ОСОБА_1 , що підтверджується підписом останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.48).
Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Строки звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина 2 статті 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").
Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями пункту 31 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 цього Закону.
Згідно з абзацами 4-6 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").
Відповідно до абзацу 9 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
За положеннями пункту 1.1. статті 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 1.3. статті 1 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Зазначене свідчить про те, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", строк звернення до адміністративного суду, визначений приписами пункту 56.18. статті 56, статті 102 Податкового кодексу України не застосовується, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постановах від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, від 17 липня 2019 року у справі № 0740/1050/18. З огляду на наведене, доводи позивача у даній частині є безпідставними.
Таким чином, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із позовом щодо оскарження рішень контролюючого органу, прийнятих в межах Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є десятиденний строк.
Враховуючи те, що позов подано ОСОБА_1 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 06.04.2020 року, що підтверджується відтиском реєстраційного штампу, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до адміністративного суду, встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 у заявах від 02.04.2020 року та від 22.05.2020 року не вказано про обставини, які перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, не наведено причин неможливості звернення із таким позовом раніше та не надано суду матеріалів, які вказували б на поважність причин пропуску строку звернення до суду.
Відтак, позивачем не додано суду доказів, які підтверджують реальні труднощі в реалізації ним свого права на звернення до суду з даним позовом в установлені законом строки.
З`ясовуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження в даній адміністративній справі, матеріали позовної заяви не містили доказів на підставі яких суд міг встановити момент обізнаності позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Натомість такі докази, а саме рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що засвідчує факт отримання ОСОБА_1 оскаржуваного рішення 12.06.2019 року додане Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області до відзиву на позовну заяву від 13.05.2020 року за № 1642/10/09-19-08-02.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 09.04.2020 року висновок про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними позивачем не вказано та судом не встановлено.
Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов переконання, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 122, 123, 240, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Матуляк Я.П.

Ухвала складена в повному обсязі 29.05.20.