Справа № 460/971/20
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2020 року м. Рівне №460/971/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські лісопильні"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські лісопильні» (далі позивач, ТОВ «Українські лісопильні») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.12.2019р. №1, №1, №2, №2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що жодних підстав для донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість деревини на підставі п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, як таких, що нібито використані в операціях, які не є господарською діяльністю платника податку, у позивача немає, адже відходи (тріска, тирса, кора) використані як пальне для сушіння сировини в господарській діяльності підприємства. Крім того, враховуючи, що позивач не погоджується із нарахуванням податкових зобов`язань по податку на додану вартість нарахованих на вартість відходів виробництва в сумі 1153131,00 грн., штраф нарахований відповідачем в розмірі 576565,50 грн., встановлено безпідставно. Щодо висновку контролюючого органу про порушення товариством пп. (й) пп. 141.4.1 та пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України через не оподаткування інших доходів, виплачених нерезидентам, то позивачем зазначено, що плата нерезиденту за надані резиденту транспортно-експедиційні послуги відповідно до договору транспортного експедирування та плата нерезиденту за надані резиденту послуги з ремонту верстатів для розпилювання деревини не є об`єктом оподаткування згідно пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України. Також позивачем зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські лісопильні» не є податковим агентом нерезидентів «OU SAON» та «Compani «Couturier Rectification» та відповідно правомірно не утримував податок із доходів нерезидентів. Тобто висновок відповідача про неподання позивачем додатку ПН «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» до Декларації з податку на прибуток підприємства за 2018 рік є безпідставним, а нарахована штрафна санкція у сумі 170,00 грн. неправомірною.

Ухвалою суду від 24.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 09:30 год. 18.03.2020.

Відповідачем - Головним управлінням ДПС у Рівненській області, у строк встановлений судом, подано відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 114-170). В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що відповідно до результатів перевірки, встановлено порушення позивачем статей 46, 48, 103, 141, 198, 200, 201, а тому обґрунтовано донараховано суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість, податку на прибуток іноземних юридичних осіб та штрафних санкцій. Вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення правомірними та такими, що прийняті в межах повноважень, наданих чинним законодавством. Враховуючи викладене, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 18.03.2020 підготовче провадження у справі закрито. Розгляд справи по суті призначено на 15.04.2020.

Ухвалою суду від 27.04.2020, у зв`язку з відпусткою головуючого судді, розгляд справи відкладено до 25.05.2020.

Ухвалою від 25.05.2020 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «Українські лісопильні» є зареєстрованою юридичною особою, що перебуває на обліку в Костопільській ОДПІ ГУ ДПС у Рівненській області з 30.09.2014 р. №28. Позивач є платником податку на прибуток, податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, військового збору та інших обов`язкових загальнодержавних і місцевих платежів. Основним видом діяльності вказаного господарюючого суб`єкта є виробництво пиломатеріалів хвойних порід обрізних.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 3 квартал 2019 року, на підставі наказу Головного управління ДПС у Рівненській області № 116 від 11.09.2019 проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Українські лісопильні», код за , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування податків та зборів, а також питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 30.06.2019 року. Її результати оформлені актом від 18.11.2019 №345/17-00-14-01/39414678.

За висновками акту перевіркою ТОВ «Українські лісопильні» встановлено порушення:

- пп. 140.4.2 п.140.4 ст. 140, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями) завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2019р. у сумі 1 471 802 грн.;

- п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижений податок на додану вартість, що призвело до завищення заявленої суми бюджетного відшкодування у розмірі 1 335 681 грн., в т.ч. за травень 2017р. 20 376 грн., серпень 2017 р. 27 302 грн., вересень 2017р. 40 807 грн., жовтень 2017р. 160 768 грн., листопад 2017р. 175 грн., грудень 2017р. 900 135 грн., січень 2018р. 10 546 грн.;

- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні на суму 1 335 681 грн, що тягне за собою накладення штрафу відповідно до ст.1201ПКУ;

- пп.й) пп. 141.4.1, 141.4.2 п.141.4 ст. 141, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «Українські лісопильні» у 2018 р. не оподатковано дохід (інші доходи) в сумі 11 400,00 євро/371 822,99 грн., який виплачений нерезиденту OU SAON LC, Естонія, не утримано та не внесено до бюджету податок з доходу нерезидента в сумі 55 773,45 грн.;

- пп.й) пп. 141.4.1, 141.4.2 п.141.4 ст. 141, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «Українські лісопильні» у 2018 р. не оподатковано дохід (інші доходи) в сумі 22 847,50 євро/728 182,68 грн., який виплачений нерезиденту «Company „Couturier Rectification», Швейцарія, не утримано та не внесено до бюджету податок з доходу нерезидента в сумі 109 227,40 грн.

Позивачем 27.11.2019 подано письмові заперечення на акт перевірки. ДПС у Рівненській області ТОВ «Українські лісопильні» направлений лист про результати розгляду заперечення № 3420/10/17-00-05-01 від 05.12.2019 року (вх. № 209 від 09.12.2019 року), де вказано про часткове скасування висновків акта перевірки від 18.11.2019 №345/17-00-14-01/39414678.

Відповідачем за результатами перевірки з урахуванням заперечень ТОВ «Українські лісопильні» були прийняті податкові повідомлення-рішення:

-№ 1 від 09.12.2019 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 1 153 131 грн. та застосування штрафних санкцій на 288 283 грн.;

-№ 1 від 09.12.2019 р. про застосування штрафної санкції на 576 565,50 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 1 153 131 грн.;

-№ 2 від 09.12.2019 р. про донарахування податку на доходи нерезидентів SAON, COUTURIER на 165 000,85 грн. та застосування штрафних санкцій на 41 250,21грн.;

-№ 2 від 09.12.2019 року про застосування штрафної санкції на 170,00 грн. за те, що підприємством не подано додатку ПН до декларації з податку на прибуток за 2018 рік при виплаті доходів нерезидентам (SAON, COUTURIER).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем до ДФС України (скарга №428 від 17.12.2019р.). Рішенням Державної податкової служби України за № 4719/6/99-00-08-05-01-06 від 06.02.2020р. скарга ТОВ «Українські лісопильні» залишена без задоволення.

Податковим органом в акті перевірки від 18.11.2019 №345/17-00-14-01/39414678 вказано, що позивач займається виробництвом пиломатеріалів обрізних. Сировиною для виготовлення пиломатеріалів є пиловник хвойних порід. В технологічному процесі розпилювання половнику утворюються відходи деревини кора, тирса, тріска, які в подальшому використовуються для забезпечення технологічного процесу як паливо для твердопаливних котлів та реалізовуються як товар для сторонніх організацій. До перевірки було представлено виробничі звіти, відповідно до яких була встановлена невідповідність задекларованих даних щодо списання половнику у виробництво. Відхилення згідно таблиці 1-н, наведеної в акті перевірки (стор.8) складає: у вересні 2017 158,40 куб. м, у жовтні 2017р. - 439,32 куб. м, у листопаді 2017р. - 473,80 куб. м, у грудні 2017р. 3077,45 куб. м. Вказаний об`єм половника помножений на ціну пиломатеріалів та розраховане відхилення в грошовому вираженні, що становить 5 765 655,75 грн. При цьому сума ПДВ визначена відповідачем у розмірі 1 153 131,15 грн.

За актом перевірки зазначені невідповідності вказують на використання половника поза межами господарської діяльності платника податку без відображення в бухгалтерському обліку. Кількість переданої сировини (пиловника) не відповідає кількості виходу готової продукції (пиломатеріалів) та відходів (тирси, тріски) з урахуванням норм усушки.

Для пояснення даних відхилень підприємством було надано додаткові акти списання тирси та тріски для забезпечення технологічного процесу (спалення), в т.ч. і за ті місяці, за які були вже надані акти на списання: акт від 31.102017р. 252,58 м.куб тирси та 188,02 м.куб тріски, акт від 30.11.2017р. 260,08 м.куб тирси та 215,515 м.куб тріски, акт від 29.12.2017р. 555,01 м.куб тирси та 2531,082 м.куб тріски.

В акті перевірки вказано, що ці акти як первинні документи та зазначена кількість тирси та тріски в даних актах не відображені ні в бухгалтерському обліку ні у виробничих звітах. Також акт перевірки містить опис актів використання кори, яка використана для спалення, а саме: акт від 31.11.2017р. 194,451 м. куб, акт від 31.12.2017р. 270,118 м. куб.

Спалення кори, тріски, тирси відбувалося у котлі UNIKONFORT Global 600, згідно паспорту якого та звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, складеного ТОВ НВФ «Лігос» (21082456) від 02.09.2016 р. враховуючи максимальну потужність котла, максимальні витрати палива (деревних відходів), які можуть бути використані у котлі в грудні 2017р. становить 1 438,16 т. Проте, згідно актів у грудні підприємство спалило 1 851,66 т, що неможливо.

Відповідач в акті перевірки вказав, що представлені акти на списання відходів не відповідають дійсності з урахуванням фізико-технічних можливостей котла, тому неможливо встановити використання половника сосни в господарській діяльності підприємства в кількості 4 148,97 м. куб, у зв`язку з чим донарахований ПДВ в сумі 1 153 131 грн. на підставі п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, а також застосовано штраф відповідно до ст.1201 ПКУ за відсутність реєстрації податкових накладних в розмірі 50% суми податкових зобов`язань, що складає 576 565,50 грн.

Враховуючи зазначені висновки перевірки 09.12.2019р. відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення №1 та №1.

Також в розділі 3.2.1 акта перевірки зазначено про порушення пп.й) пп. 141.4.1, 141.4.2 п.141.4 ст. 141 Податкового кодексу України під час здійснення виплати доходу нерезиденту із джерелом походження з України.

В акті перевірки зроблені висновки про необхідність утримання податку в розмірі 15% з доходів нерезидентів, які надавали послуги позивачу, а саме «OU SAON», Естонія, який надавав послуги по організації перевезень (55 773,45 грн.), та Company «Couturier Rectification», Швейцарія, який надавав послуги по регулюванню та ремонту 12-стрічкових верстатів для розпилювання деревини (109 227,40 грн.).

В результаті цього відповідачем прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи нерезидента на суму 165 000,85 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 41 250,21 грн.

Штраф у розмірі 170,0 грн. застосований відповідачем відповідно до п.120.1 ст.120 ПКУ за неподання позивачем додатку ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими за результатами податкової перевірки, у позовній заяві вказує, що при окорюванні та пилянні половника утворюються відходи, які в подальшому спалюються в котлі. На балансі підприємства обліковуються лише ті відходи, які плануються до продажу, а відходи, які підлягають спаленню, не обліковуються з тих мотивів, що у витратах змін не відбувається. В бухгалтерському обліку вартість пиловника формує собівартість готової продукції (Дт 231 Кт 205). Вказує, що для забезпечення технологічного процесу була спалена така кількість відходів, яка вказана у акті комісії від 29.09.2017р., акті комісії від 31.10.2017р., акті комісії від 30.11.2017р. та акті комісії від 29.12.2017р. Позивач у таблиці навів дані, що не були враховані відповідачем під час перевірки.

Також позивач вказує, що неправильні розрахунки, здійснені відповідачем при переводі об`єму відходів у їх масу, привели до помилкового висновку про неможливість спалення в котлі такої кількості відходів.

Вважає, що підстав для нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на вартість деревини на підставі п.198.5 ст.198 ПКУ як таких, що нібито використані в операціях, які не є господарською діяльністю підприємства, немає, адже відходи (тріска, тирса, кора) використані як пальне для сушіння сировини в господарській діяльності підприємства.

З огляду на те, що позивач не погоджується із нарахуванням ПДВ на вартість відходів виробництва в сумі 1 153 131 грн., штраф за не реєстрацію податкових накладних в сумі 576 565,50 грн. вважає безпідставним.

Щодо утримання податку з доходів нерезидентів, то позивач вважає, що послуги, надані «OU SAON» та Company «Couturier Rectification» підпадають під виключення, передбачене підпункт 141.4.1 (й) статті 141 ПКУ, тому податок не утримується і додаток ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства не повинен містити його суму.

Податкові повідомлення-рішення від 09.12.2019р. №1, №1, №2 та № 2 вважає безпідставними.

При вирішенні даного адміністративного спору суд виходить з того, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Тобто норми Податкового кодексу передбачають як підставу для невключення до витрат лише випадок повної відсутності будь-яких розрахункових платіжних документів, а тому неможливість віднесення до витрат підприємства сум, що не підтверджені будь-якими документами взагалі.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку встановлені статтею 9 цього Закону. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також згідно зі статтею 1 цього Закону господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. А будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені відповідно до вимог чинного законодавства і лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

У відповідності до п.198.5 ст.198 ПКУ, який вказаний в акті перевірки як порушений, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, (г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Нормою п.189.1 ст.189 передбачено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Дослідивши акти, складені комісією позивача у складі начальника виробництва, заступника начальника виробництва та майстра енергетично-сушильної дільниці та затверджені директором ТОВ «Українські лісопильні», про те, що для забезпечення технологічного процесу було спалено певна кількість тирси та тріски, виготовленої внаслідок половника круглого, а саме: акт від 29.09.2017 р. про спалення 142,03 м. куб тирси та 16,07 м. куб тріски, акт від 31.10.2017 р. про спалення 252,58 м. куб тирси та 188,02 м. куб тріски, акт від 30.11.2017р. про спалення 260,08 м. куб тирси та 215,515 м. куб тріски, акт від 29.12.2017 р. про спалення 555,01 м. куб тирси та 2531,082 м. куб тріски, судом встановлено, що вони відповідають вимогам статті 1 та статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999р. (із змінами та доповненнями) та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському, затвердженому наказом Мінфіну від 24.05.1995р. (із змінами та доповненнями) та мають силу первинних документів і підтверджують здійснення господарських операцій.

Пунктом 3.2 наказу №85 від 13.12.2017р. «Про порядок ведення обліку утворення, зберігання та утилізації відходів» позивачем визначені коефіцієнти переведення метрів кубічних в тони згідно ДСУ 2034-92. Для тирси коефіцієнт переводу становить 0,28, відходи деревини кускові, тирса 0,41, кора деревини 0,6. Застосовуючи вказані коефіцієнти переводу об`єму відходів у масу, підприємство використало для спалення 1355,217 тон, а не 1 851,66 т, як вказує відповідач в акті перевірки.

Розраховані відповідачем максимальні витрати палива, які можуть бути використані у котлі UNIKONFORT Global 600, становлять 1 438,16 т, що на 82,943 тони більше фактичних.

Тому суд відхиляє твердження податкового органу про надання до перевірки актів списання, які не відповідають дійсності з урахуванням фізико-технічних можливостей котла.

Крім того, дослідженням Протоколу про наміри від 01.09.2017р., договорів оренди №С17/358 від 30.11.2017р., № С17/338 від 01.11.2017р., №С17/339 від 01.11.2017р., доповідної записки начальника виробництва від 24.11.2017р. судом встановлено, що котел фактично використовувався з вересня 2017р., а не лише в грудні 2017р., як зазначає відповідач в акті перевірки.

Згідно акта перевірки в бухгалтерському обліку вартість пиловника формує собівартість готової продукції (Дт 231 Кт 205).

Отже судом встановлено, що вартість відходів, які використані позивачем як пальне, сформували собівартість готової продукції разом з вартістю половника.

Податковим органом не заперечується правомірність формування собівартості виготовленої продукції, яка не зменшена, в акті перевірки немає жодних зауважень щодо неправильно сформованої виробничої собівартості.

В силу п.11 П(С)БО 16 «Витрати» виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві. Відповідно до п. 12 цього Положення до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).

Отже, суд дійшов до висновку, що з огляду на документальне підтвердження факту використання відходів на самому підприємстві сформована собівартість виготовленої продукції не змінюється, оскільки відходи приймали участь у виробничому процесі по виготовленню готової продукції.

Стосовно не відображення даних актів у виробничих звітах, то суд вважає, що акти є самостійними первинними документами, які містять відомості про фактично здійснену господарську операцію з використання відходів виробництва як пального для котла.

Щодо бази оподаткування податком на додану вартість, то судом встановлено, що відповідачем в акті перевірки (таблиця 1-н на стор.8) об`єм пиловника помножений на ціну пиломатеріалів для розрахунку відхилення в грошовому вираженні. Таким чином суд встановив, що відповідач застосував непорівнювані показники: об`єм сировини помножений на ціну готової продукції.

Положення пункту 198.5 статті 198 ПКУ для визначення бази оподаткування ПДВ покликаються на п.189.1 ст.189 ПКУ, який передбачає, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Отже, суду слід зазначити, що наведена норма Податкового кодексу України базою оподаткування відходів, які, як стверджує відповідач, використані не в господарській діяльності, визначає їх об`єм помножений на ціну придбання.

З огляду на те, що відходи виробництва утворені внаслідок здійснення окорювання та пиляння пиловника і підприємством не придбавалися, суд дійшов висновку, що оскільки вартість придбання відсутня, то відсутня і база оподаткування податком на додану вартість.

Для цілей оподаткування витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, зумовлені виробничою необхідністю, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання доходу.

Відповідач вказує, що пиловник був використаний в операціях, що не є господарською діяльністю платника, але не зазначає в яких саме. Вказане порушення крім того, що не обґрунтоване, також є безпідставним, враховуючи наступне.

Як вже було зазначено вище, з первинних та фінансово-господарських документів достеменно можна встановити подальше використання придбаного пиловника (як відходів виробництва) в господарський діяльності позивача. Відповідно до наявних у матеріалах справи первинних бухгалтерських документів судом встановлено здійснення господарських операцій з використання відходів виробництва у якості пального у котлі для сушіння сировини як основи готової продукції.

Суд вважає, що в акті перевірки відсутні належні докази та доводи негосподарського використання сировини.

З огляду на усе вищенаведене в сукупності, суд вважає висновки відповідача про відсутність фактично здійснених господарських операцій позивача і не підтвердження їх належним чином складеними первинними документами, такими, що базуються виключно на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і фактично повністю спростовуються матеріалами справи, а відтак не беруться судом до уваги.

З врахуванням викладеного, суд відхиляє, як безпідставні, твердження податкового органу щодо негосподарського використання відходів виробництва, тому нарахування ПДВ в сумі 1 153 131 грн. за відсутності бази оподаткування суд вважає неправомірним.

Пунктом 120 1.1 статті 120 1 ПКУ визначено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Враховуючи аналіз вищенаведеної норми, суд вбачає, що за відсутності податкових зобов`язань з ПДВ відсутня і база для розрахунку штрафу (50% від ПДВ, визначеного відповідачем на 1153131 грн.) в сумі 576 565,50 грн.

Щодо нарахування податку на доходи нерезидентів, то судом досліджені наступні документи, наявні в матеріалах справи: договір на транспортне експедирування №2017/12/32 від 11.12.2017р., укладений з «OU SAON» (Естонія), акти виконаних робіт №8178 від 03.01.2018р., №8184 від 03.01.2018р., № 8566 від 31.05.2018р., контракт №CR/USM від 15.08.2018р. з «Company «Couturier Rectification» (Швейцарія) акт приймання-передачі від 11.09.2018р.

На підставі цих документів судом встановлено, що «OU SAON», Естонія, надавав послуги по організації перевезень, за що отримав винагороду, яка в еквіваленті становить 55 773,45 грн., а «Company «Couturier Rectification», Швейцарія, надавав послуги по регулюванню та ремонту 12-стрічкових верстатів для розпилювання деревини, за що отримав дохід в еквіваленті 109 227,40 грн.

Факт отримання послуг позивачем від нерезидентів відповідач в акті перевірки не заперечує.

Питання оподаткування доходів нерезидентів висвітлені у пункті 141.4 статті 141 Податкового кодексу України. Підпункт 141.4.1 (й) даного пункту передбачає, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Аналізом положення цієї норми Податкового кодексу України суд дійшов до висновку, що господарські операції по наданню позивачу послуг його контрагентами «OU SAON» та «Company «Couturier Rectification» підпадають під дію виключення із загального визначення підпункту «й», де вказано: «крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента».

Твердження відповідача в акті перевірки про те, що позивач не надав довідки про підтвердження статусу резидентства є необґрунтованими, оскільки довідка, як правова підстава для звільнення від оподаткування нерезидентів у відповідності до статті 103 Податкового кодексу України, не є обов`язковою умовою, адже доходи, отримані зазначеними нерезидентами із джерелом їх походження з України, звільнені від оподаткування на підставі пункту «й» підпункту 141.4.1. пункту 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України.

На такі виключення покликається і Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, наприклад, у постанові від 24.04.2020 року у справі №816/589/17, адміністративне провадження №К/9901/41771/18, постанові від 24.04.2020 року у справі №805/1461/17-а, адміністративне провадження №К/9901/39597/18, постанові від 08.05.2018 року у справі №821/1279/17, адміністративне провадження №К/9901/24709/18.

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача про безпідставність податкового повідомлення-рішення, яким донарахований податок на доходи нерезидентів у сумі 165 000,85 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 41 250,21 грн.

З огляду на те, що позивач не є податковим агентом по відношенню до нерезидентів «OU SAON» та «Company «Couturier Rectification» і позбавлений необхідності утримання податку з виплачених доходів, то в додатку ПН «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи з джерелом їх походження з України» ні суму доходів ні суми податків відображати не потрібно. Тому суд вважає, що штраф в сумі 170 грн. за неподання позивачем додатка ПН до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства застосований до позивача безпідставно.

З огляду на все вищевказане, суд вважає, що в діях позивача, як платника податку, не вбачається порушень діючого законодавства.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення.

Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

В той же час, відповідачем під час розгляду даної адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано належних доказів відсутності фактично здійснених господарських операцій позивача та не підтвердження їх належним чином складеними первинними документами, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 09.12.2019р. № 1, № 1, № 2, № 2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21020,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області, оскільки саме податкові повідомлення-рішення останнього призвели до виникнення порушення права позивача, що зумовило звернення з позовом до суду. Сума судового збору сплачена позивачем відповідно до платіжного доручення від 11.02.2020 № 502, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи (а.с. 7).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські лісопильні» (вул. Степанська, 3, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, 33023; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 09.12.2019 № 1, № 1, № 2, № 2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські лісопильні» (вул. Степанська, 3, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, 33023, ) судові витрати на суму 21020,00 (двадцять одна тисяча двадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 травня 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.