Справа № 460/538/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 рокуСправа № 460/538/19 пров. № А/857/1397/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олісма» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 року, ухвалене суддею Комшелюк Т.О., 15:08:10 год, м. Рівне, дата складання повного тексту рішення 4 грудня 2019 року, у справі за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Малого підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Олісма» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

11.03.2019 позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до суду з позовом до Малого підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Олісма», в якому просить застосувати арешт коштів, які перебувають на рахунках відповідача, відкритих у банківських установах.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 року позов задоволено повністю. Застосовано арешт коштів, які перебувають на рахунках, відкритих у банках, що здійснюють обслуговування Малого підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Олісм».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в Головного управління ДФС у Рівненській області були наявні законні підстави для проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма», призначеної згідно з наказом від 25 січня 2019 року № 278, що підтверджується рішенням суду в адміністративній справі № 460/221/19, яке набрало законної сили. Крім того, враховуючи, що пред`явлення інспектором Козяр І.М. довідки про її приналежність до посадових осіб органів ДФС за формою, визначеною вказаним вище наказом, разом з паспортом при виході на фактичну адресу відповідача для проведення перевірки підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, тому безпідставними та необґрунтованими є посилання відповідача на порушення позивачем вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Також, суд першої інстанції звертає увагу, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про застосування арешту майна платника податків та, відповідно, підтвердження обґрунтованості застосування такого арешту судовим рішенням.

Крім того, відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 ПК України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Відтак, контролюючий орган довів обґрунтованість свого висновку про наявність підстав про застосування арешту коштів на банківських рахунках МП ТОВ «Олісма».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його постановленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Олісма» оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) до початку проведення перевірки не пред`явлено всіх документів, на підставі яких у визначений законом спосіб, податковий орган має право розпочати перевірку. Зокрема, у направленні немає підпису платника податків про підтвердження факту пред`явлення йому такого направлення та службового посвідчення. Відсутній також, і акт про відмову від підпису у направленні, який виступає підставою для початку проведення перевірки. Відтак, у відповідача були обґрунтовані підстави відмовити посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки, оскільки останнім порушено процедуру проведення такої.

Також апелянт звертає увагу, що відсутність судового рішення про скасування наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 25.01.2019 № 278 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки МП TOB «ОЛІСМА» не вказує на дотримання позивачем процедури призначення та проведення перевірки платника податків та не спростовує висновків про правомірність відмови відповідача у допуску представників контролюючого органу до проведення перевірки.

Крім того, апелянт вказує на те, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення контролюючого органу до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть його вимог, але і перелік підстав (умов), з наявністю яких законодавець пов`язує правову можливість для задоволення таких вимог. В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме наявність податкового боргу у платника податків, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти платника податків, що знаходяться в банку, з підстав не допуску перевіряючого (-чих) до перевірки не є передбаченою правовою підставою, визначеною положеннями чинного податкового законодавства, для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах.Відповідна обставина щодо відсутності у платника податків майна та/або наявності майна, балансова вартість якого менша суми податкового боргу, та/або коли таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, не підтверджена під час судового розгляду справи в суд першої інстанції.

Також, апелянт зазначає, що ГУ ДФС у Рівненській області зверталося до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна МП ТОВ «ОЛІСМА», однак заява була повернута заявнику разом з документами, підтверджується ухвалою суду від 04 лютого 2019 року у справі №460/226/19. Станом на дату подання апеляційної скарги відсутнє рішення суду, яким би було підтверджено обґрунтованість адміністративного арешту майна МП ТОВ «ОЛІСМА».

Представники сторін в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 карантину на усій території України та рекомендаціями Ради суддів України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції визнає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки рекомендації Ради суддів України щодо утримання від явки до суду стосуються лише громадян, а не представників державних органів, робота яких відповідно до згаданої постанови КМУ не зупиняється. Крім того, сторони надали усі наявні у них докази, клопотання про надання чи витребовування нових доказів відповідач не надав, позиції сторін висвітленні у позовній заяві, запереченнях на позов, апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, а тому явка сторін в судове засідання не є обов`язковою.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 25 січня 2019 року начальником Головного управління ДФС у Рівненській області прийнятий наказ № 278 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма», », згідно з пунктом 1 якого наказано провести позапланову виїзну документальну перевірку МП ТОВ «Олісма» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків по зовнішньоекономічному контракту від 25 березня 2018 року № 25-03/18 за період з 25 березня по 31 грудня 2018 року, з 31 січня 2019 року тривалістю 5 робочих днів. Відповідно до пункту 2 вказаного наказу, проведення перевірки доручене головному державному ревізору-інспектору відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Козяр Інні Миколаївні (а.с. 8).

28 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області Козяр І.М. видане направлення на перевірку за № 211/17-00-17-02, згідно з яким останню уповноважено здійснювати позапланову виїзну документальну перевірку відповідача з 31 січня 2019 року тривалістю 5 робочих днів (а.с. 9).

31 січня 2019 року Козяр І .М складений акт за № 48/17-00-17-02/13977624 про відмову посадових осіб МП ТОВ «Олісма» () розписатися у направленні на перевірку, яким засвідчується факт відмови юрисконсульта МП ТОВ «Олісма» ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від 18 лютого 2016 року № 47/1, розписатися у направленні на перевірку від 28 січня 2019 року № 211/17-00-14-02 (а.с.14).

Також, 31 січня 2019 року Козяр І.М. складений акт №49/17-00-14-02/13977624 про відмову платника податків у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма» (). За змістом вказаного акта, юрисконсульту відповідача ОСОБА_3 були пред`явлені Довідка від 10 грудня 2018 року за № 10032/10/17-00-04-116, видана начальником Головного управління ДФС у Рівненській області на виконання наказу ДФС України від 23 жовтня 2014 року № 207 «Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби» разом з паспортом Козяр І.М., копія наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 25 січня 2019 року № 278 «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «Олісма», » та направлення на проведення перевірки від 28 січня 2019 року № 211/17-00-14-02. Також, в акті вказано про те, що ОСОБА_3 отримав копію наказу від 25 січня 2019 року № 278 та на другому примірнику наказу вчинив запис про його отримання 31 січня 2019 року. При цьому, в направленні на перевірку, запис про його пред`явлення та отримання копії наказу про проведення перевірки ОСОБА_3 не вчинив. Також, в акті зазначено про те, що юрисконсульт підприємства повідомив про відмову платника податків у допуску до перевірки з підстав не пред`явлення перевіряючим службового посвідчення, про що ОСОБА_3 вчинено запис в направленні на перевірку від 28 січня 2019 року № 211/17-00-14-02. Як наслідок, в акті зазначено, що у зв`язку з вище викладеними обставинами, провести позапланову виїзну документальну перевірку МП ТОВ «Олісма» на підставі наказу від 25 січня 2019 року № 278 було неможливо (а.с. 10-11).

Крім того, 31 січня 2019 року головним державним ревізором - інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС у Рівненській області Козяр І.М. складений акт № 50/17-00-17-02/13977624 про відмову платника податків від акта відмови у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ «"Олісма» (), згідно з яким юрисконсульт відповідача ОСОБА_3 відмовився від підписання та отримання «Акта відмови у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки МП ТОВ "Олісма» ()» від 31 січня 2019 року за № 49/17-00-14-02/13977624.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 81.2. статті 81 ПК Українивстановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Підпункт 20.1.31 пункту 20.1. статті 20 ПК України передбачає право звернення до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень.

Відповідно до підпункту 20.1.32. пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду в порядку позовного провадження, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначеністаттею 94 ПК України.

За визначенням, наведеним у пункті 94.1 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються за наявності однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника контролюючого органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Положення статті 94 Податкового кодексу України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Натомість, приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу, що накладення арешту на кошти на рахунках платника податків є необхідною передумовою для зупинення видаткових операцій на таких рахунках. З урахуванням змісту положень Закону України «Про банки і банківську діяльність», зупинити видаткові операції з підстав, передбачених ПК України, можна не інакше, як шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках платника податків.

За таких обставин повноваження податкових органів щодо звернення до суду з вимогами як про накладення арешту на кошти платника податків, так і про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, варто розуміти як право на звернення з вимогою про накладення адміністративного арешту на кошти платника податків, що перебувають на його рахунках у банку.

Непідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках відповідача, але за умови наявності відповідних підстав, визначених ПК України. Аналіз норм ПК України, що наведені вище по тексту рішення, дає підстави для висновку про те, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про застосування арешту майна платника податків та, відповідно, підтвердження обґрунтованості застосування такого арешту судовим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від12.11.2019 року по справі №813/8587/14, від 27.08.2019у справі № 520/11050/18 та від 30.08.2019 в справі № 813/906/18.

У ході розгляду даної справи судом встановлено, щоМП ТОВ «Олісма» звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 25 січня 2019 року № 278 «Про проведення позапланової перевірки МП ТОВ «Олісма», ».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 2 травня 2019 року у справі № 460/221/19, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року, в задоволенні вказаного озову МП ТОВ «Олісма» відмовлено повністю. Вказане рішення набрало законної сили після його перегляду судом апеляційної інстанції, тобто 10 липня 2019 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, рішенням суду, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність та обґрунтованість винесеного наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки МП ТОВ «Олісма», а, відтак, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій податкового органу, відсутність законних підстав до відмови посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки та, як наслідок, наявність підстав для накладення арешту на кошти платника податків.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04.12.2019 року по справі №520/1071/19.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час виходу на фактичну адресу відповідача юрисконсульту підприємства ОСОБА_3 інспектором були пред`явлені Довідка від 10 грудня 2018 року№ 10032/10/17-00-04-116, видану начальником Головного управління ДФС у Рівненській області на виконання наказу ДФС України від 23 жовтня 2014 року № 207 «Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби» разом з паспортом громадянина України Козяр І.М. , а також копія наказу від 25 січня 2019 року № 278 «Про проведення позапланової перевірки МП ТОВ «Олісма», » та направлення на проведення перевірки від 28 січня 2019 року № 211/17-00-14-02.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 23 жовтня 2014 року № 207 «Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби» до отримання посвідчень, зразки яких затверджені цим наказом, дозволено начальникам головних управлінь, митниць, Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, ДПІ (СДПІ), спеціалізованих департаментів та органів, що утворені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311, видавати працівникам довідки про їх приналежність до посадових осіб органів ДФС, які використовувати виключно з паспортом громадянина України.

Враховуючи, що пред`явлення інспектором Козяр І.М. довідки про її приналежність до посадових осіб органів ДФС за формою, визначеною вказаним вище наказом, разом з паспортом при виході на фактичну адресу відповідача для проведення перевірки підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, тому безпідставними та необґрунтованими є покликання апелянта на порушення позивачем вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про відсутність підстав для задоволення позовних вимог через відсутність у підприємства податкового боргу, оскільки норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини.

У даному випадку підставою для звернення до суду були положення п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України - відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За вищевказаних обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції, щодо обґрунтованості застосування арешту коштів на рахунках відповідача.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятогорішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олісма» залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 рокуу справі № 460/538/19 за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до Малого підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Олісма» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 28.05.2020.