Справа № 540/1167/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

29 травня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/1167/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши у порядку письмового провадження процесуальні питання в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області, Державної регуляторної служби України про визнання незаконними та скасування рішень про встановлення місцевих податків і зборів,

встановив:

07.05.2020 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області (далі - відповідач, Новомиколаївська сільрада), Державної регуляторної служби України, у якому позивач просить суд визнати незаконними та такими, що втратили чинність рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 30.03.2015 року №360, від 29.01.2016 року №38, від 17.06.2016 року №70, від 23.02.2018 року №191, від 13.06.2018 року №206, від 25.06.2019 року №276 про встановлення місцевих податків і зборів (позовна заява датована 30.04.2020р., направлено до суду засобами поштового зв`язку 04.05.2020р. згідно даних з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» за відстеженням рекомендованого повідомлення зі штрих-кодом 350).

Ухвалою суду від 12.05.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення її недоліків.

На виконання наведеної ухвали позивач надіслала до суду уточнену позовну заяву та документ на підтвердження сплати судового збору.

Втім, детально проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви, та доданих до неї документів вбачається, що предметом оскарження по справі є рішення Новомиколаївської сільради про встановлення місцевих податків від 30.03.2015р. №360, від 29.01.2016р. №38, від 17.06.2016р. №70, від 23.02.2018р. №191, від 13.06.2018р. №206, від 25.06.2019р. №276.

Суд зауважує, що статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону.

Пунктом 12.5 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Особливості оскарження нормативно - правових актів, зокрема, органів місцевого самоврядування передбачені статтею 264 КАС України.

Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо:

- законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень (п. 2 ч. 1).

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності (ч. 3).

З доданих до позовної заяви документів, зокрема наданих до суду копій спірних рішень вбачається, що рішення Новомиколаївської сільради втратили чинність у наступному хронологічному порядку:

- рішення від 30.03.2015р. №360 втратило чинність з 01.01.2016р.;

- рішення від 29.01.2016р. №38 набрало чинності з 01.01.2016р. та втратило чинність з 01.01.2017р.;

- рішення від 17.06.2016р. №70 набрало чинності з 01.01.2017р. та втратило чинність з 01.01.2018р.;

- рішення від 23.02.2018р. №191 набрало чинності з 01.01.2018р. та втратило чинність 01.01.2019р.;

- рішення від 13.06.2018р. №206 набрало чинності з 01.01.2019р. та втратило чинність з 01.01.2020 р.

- рішення від 25.06.2019р. №276 набрало чинності з 01.01.2020р. та є чинним станом на момент звернення позивача до суду.

З наведеного слідує, що оскаржувані рішення відповідача від 30.03.2015р. №360, від 29.01.2016р. №38, від 17.06.2016р. №70, від 23.02.2018р. №191, від 13.06.2018р. №206, станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом (04.05.2020р. згідно даних з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» за відстеженням рекомендованого повідомлення зі штрих-кодом 350), втратили чинність.

Відтак суд вважає, що позивачем пропущено строк на оскарження наведених рішень (№№360, 38, 70, 191, 206).

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Отже, звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом обумовлене законодавцем відповідним строком, який обчислюється з дня набрання чинності нормативно-правовим актом та закінчується з втратою таким актом чинності.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України).

Позивачем відповідна заява не подавалась, у зв`язку із чим, позивач має надати до суду заяву про поновлення строку звернення із даним позовом в частині позовних вимог щодо оскарження рішень відповідача від 30.03.2015р. №360, від 29.01.2016р. №38, від 17.06.2016р. №70, від 23.02.2018р. №191, від 13.06.2018р. №206, із вказанням підстав такого пропуску, які також мають підтверджуватися відповідними доказами.

У відповідності до приписів ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (ч. 3).

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 171 КАС України).

Згідно положень ч. 2 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити строк, встановлений для усунення недоліків позовної заяви, тому керуючись ст. ст. 121, 169, 171, 287 КАС України, суд

ухвалив:

Продовжити строк, встановлений для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення даної ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи №540/1167/20 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя С.В. Гомельчук