Справа № 400/736/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 р. № 400/736/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034

про:визнання протиправним та скасування наказу від 03.02.2020 р. № 2344/0/14-20-СГ; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 03.02.2020 р. № 2344/0/14-20-СГ та зобов`язання надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої в межах території Білоусівської сільської ради (Дорошівська ОТГ) Вознесенського району Миколаївської області, орієнтовною площею 2 га ріллі, для ведення особистого селянського господарства.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що діючи в інтересах доньки, звернулася до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак отримала відмову. Відмова мотивована відсутністю погодження об`єднаної територіальної громади. Позивач вказане рішення вважає протиправним, оскільки ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) не містить такої підстави для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

23.03.2020 р. відповідач подав відзив на позов (а. с. 30-34), в якому на обґрунтування свого рішення посилається на розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 р. № 60-р. Оскільки погодження об`єднаної територіальної громади відсутнє, відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Щодо вимоги про зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, відповідач вважає свої повноваження дискреційними.

30.03.2020 р. позивач подала відповідь на відзив (а. с. 38-41), відповідно до якої посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 р. № 60-р вважає недоречним, оскільки вказане розпорядження порушує ст. 118 ЗК України. Щодо вимоги про зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою позивач вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права є ефективним.

За клопотанням позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 (а. с. 5).

03.01.2020 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Білоусівської сільської ради Дорошівська ОТГ Вознесенського району Миколаївської області (а. с. 7-8).

Наказом від 03.02.2020 р. № 2344/0/14-20-СГ відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав відсутності погодження об`єднаної територіальної громади (а. с. 9).

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є ЗК України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

За змістом ст. 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу (ч. 8 ст. 118 ЗК України).

Відповідно до абз. 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 р. № 60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, починаючи з 1 лютого 2018 року зобов`язано забезпечити: здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Тобто, розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 р. № 60-р не суперечить положенням ЗК України, а доповнює їх в частині передачі земель державної форми власності створеним об`єднаним територіальним громадам, законодавче регулювання яких, на момент прийняття ЗК України, було відсутнє.

Таким чином, зі змісту абз. 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 р. № 60-р слідує, що Держгеокадастр та його територіальні органи наділені правом передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення у власність за погодженням з відповідним ОТГ.

Бажана позивачем земельна ділянка розташована в межах території Білоусівської сільської ради та входить до Дорошівської об`єднаної територіальної громади. Матеріали справи підтверджують ненадання позивачем рішення ОТГ щодо погодження спірної земельної ділянки. Відтак, відповідач правомірно відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) про визнання протиправним та скасування наказу від 03.02.2020 р. № 2344/0/14-20-СГ та зобов`язання надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої в межах території Білоусівської сільської ради (Дорошівська ОТГ) Вознесенського району Миколаївської області, орієнтовною площею 2 га ріллі, для ведення особистого селянського господарства - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата складення повного судового рішення 01.06.2020 р.

Суддя Н.В. Лісовська