Справа № 200/2248/20-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 р. Справа№200/2248/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 19) про визнання протиправними постанов та їх скасування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просила визнати протиправними та скасувати:

- постанову б/н від 09.11.2018 року «Про накладення штрафу на користь держави у розмірі 1700,00 грн.» у межах виконавчого провадження № 56432468;

- постанову б/н від 09.11.2018 року «Про відкриття виконавчого провадження № 57649335», стягувачем за якою є Центральний ВДВС м. Маріуполя та у межах якої з позивача на користь держави необхідно стягнути 1700,00 грн.;

- постанову б/н від 09.11.2018 року «Про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження № 57649335», якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 1869,00 грн.;

- постанову б/н від 13.11.2018 року «Про накладення штрафу на користь держави у розмірі 3400,00 грн.» у межах виконавчого провадження № 56432468;

- постанову б/н від 13.11.2018 року «Про відкриття виконавчого провадження № 57672808», стягувачем за якою є Центральний ВДВС м. Маріуполя та у межах якої з позивача на користь держави необхідно стягнути 3400,00 грн.

Позивач зазначив, що постанови державного виконавця є незаконними та підлягають скасуванню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним виконавцем було накладено штраф на неї за добровільне невиконання рішення суду. Проте позивач вважає, що з її боку було дотримано усіх вимог рішення суду. У п`ятницю 09 листопада 2018 року стягувач ОСОБА_2. та державний виконавець Крилова Л.О. без попереднього узгодження з`явились та намагались увійти до квартири позивача. Стягувач ОСОБА_2. та державний виконавець Крилова Л.Ю. поводили себе агресивно, чинили незручності заявнику, дітям та сусідам, та своєю поведінкою змусили заявника викликати працівників поліції. Через таку поведінку стягувача діти відмовилися проводити час з батьком. У зв`язку з чим позивач вважає, що постанова про накладення штрафу від 09 листопада 2018 року винесена незаконно, оскільки з її сторони дотримано усіх вимог рішення суду незважаючи на відсутність з боку стягувача попередньої домовленості щодо місця побачення з дітьми, яка згідно з рішенням суду є обов`язковою. Таким чином у державного виконавця Крилової Л .Ю. не було жодних підстав для винесення постанови про накладення штрафу, оскільки рішення суду заявником виконується.

З даними позовними вимогами позивач у грудні 2018 року зверталась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.04.2019 року в задоволені скарги ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 18.06.2019 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя скасовано частково.

Постановою Верховного Суду від 18.12.2019 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.04.2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 18.06.2019 року скасовано, заявнику повідомлено, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За вказаних обставин позивач звернулась з даним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.03.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального судового провадження, призначено судове засідання на 10.03.2020 року та витребувані копії матеріалів виконавчих проваджень.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року у Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя повторно витребувані копії виконавчих проваджень.

27.03.2020 року на адресу суду від відповідача надійшли матеріали виконавчих проваджень. Відзиву на позовну заяву відповідач не надав, просив справу розглядати без його участі.

10.03.2020 року, 26.03.2020 року, 28.04.2020 року, 13.05.2020 року позивач до судового засідання не з`являвся, надсилав суду клопотання про відкладення розгляду справи та наполягав на особистій участі в судовому засіданні. Зважаючи на введення карантинних заходів на території України у зв`язку з поширенням коронавірусу COVID-19 та існування перешкод для прибуття до судового засідання, суд задовольнив клопотання позивача.

В судове засідання, призначене 28.05.2020 року позивач не прибув, надіслав додаткові пояснення, в яких позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його участі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в адміністративному позові, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

На виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя перебуває виконавчий лист від 15 березня 2018 року № 263/16687/17, виданий Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області 16 травня 2018 року, про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у межах цивільної справи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Відповідно до угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 затвердили наступний графік побачень з дітьми сином ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7 : щотижня у четвер з 17 год 00 хв. до 19 год. 00 хв., у п`ятницю, з 18 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. суботи за місцем проживання батька або за іншим місцем узгодженим з матір`ю дітей; у період канікул та святкові дні тривалість побачень з дітьми поділяються порівну між батьками.

Постановою від 22 травня 2018 року державним виконавцем Центрального ВДВС м. Маріуполя Донецької області відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 263/16687/17, виданого 16 травня 2018 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області та цього дня постанова направлена сторонам виконавчого провадження.

21 червня 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. у присутності понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника ОСОБА_2 Кравченко Т.В., складений акт, відповідно до якого при виході за адресою: АДРЕСА_1 , боржника ОСОБА_1. вдома не було, у телефонній розмові боржник повідомила, що знаходиться за межами міста у м. Суми.

05 липня 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. у присутності понятих ОСОБА_4., ОСОБА_5., представника Кравченко Т.В. , складений акт про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , боржника ОСОБА_1. вдома не було, у телефонній розмові боржник повідомила, що буде вдома за півтора години.

Цього ж дня державним виконавцем Криловою Л.Ю. у присутності понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_3. складений акт, що станом на 18 год. 40 хв. Боржниці також не було вдома.

06 липня 2018 року державним виконавцем складений акт, що боржник при виході за адресою був дома, та діти з батьком не пішли.

26 та 27 липня 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. складені акти, що за телефонною розмовою з ОСОБА_1. з`ясовано, що боржник з дітьми знаходяться за межами міста Маріуполя.

03 серпня 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. складений акт, що в телефонній розмові ОСОБА_1. повідомила, що діти знаходяться у її матері.

30 серпня 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. складений акт, що зустріч відбулась, але діти відмовились піти з батьком, зазначивши, що він для них чужа людина, сторонній чоловік.

06 вересня 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю . складений акт, що в телефонній розмові ОСОБА_1. повідомила, що вони їдуть з міста Запоріжжя, коли будуть дома невідомо.

11 вересня 2018 року державним виконавцем Криловою Л .Ю . в адресу ОСОБА_1. направлений виклик державного виконавця щодо визначення місця побачення стягувача з дітьми з зобов`язанням надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документу та додаткові документи. Виклик вручений позивачу особисто 12.09.2018 року.

13 вересня 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. складений акт про те, що ОСОБА_1. за викликом до ВДВС не з`явилася.

19 вересня 2018 року на адресу виконавчої служби надійшов лист позивача з запереченнями щодо безпідставно малого строку для збирання документів та проханням перенести дату явки.

24 вересня 2019 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. в адресу позивача повторно направлений виклик державного виконавця щодо визначення місця побачення стягувача з дітьми.

08 листопада 2018 року позивач надала державному виконавцю заяву, в якій вказала, що не заперечує проти побачень батька з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , однак заперечує проти побачень за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки зустріч батька наодинці з дітьми впливає на їх здоров`я.

ОСОБА_2. своєю заявою від 08 листопада 2018 року заперечував проти зустрічі з дітьми за адресою реєстрації боржника.

08 листопада 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю., за участю понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10. , представника стягувача Кравченко Т.В. , складений акт про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідки мешканка квартири № 12 переїхала з цієї квартири приблизно 2 тижні по тому.

Цього дня державним виконавцем за участю представників стягувача та боржника складений акт про те, що сторони не дійшли спільної згоди стосовно місця зустрічі батька з дітьми.

09 листопада 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. , у присутності понятого ОСОБА_10. ,, представника Кравченко Т.В., складений акт державного виконавця про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , боржника та дітей вдома не було. Двері відчинила сторонні люди, зі слів яких вони орендують квартиру у ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

09 листопада 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1. штрафу у розмірі 1700 грн. за невиконання рішення суду.

Також постановами від 09 листопада 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №57649335 щодо стягнення з ОСОБА_1. штрафу у розмірі 1700 грн., застосований арешт майна та звернено стягнення на доходи боржника.

13 листопада 2018 року державним виконавцем Криловою Л .Ю . винесено постанову про накладення на ОСОБА_1. штрафу у розмірі 3 440 грн. за невиконання рішення суду.

13 листопада 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №57672808 щодо стягнення з ОСОБА_1. штрафу у розмірі 3 400 грн. та цього дня постановою звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника.

Предметом розгляду справи є постанови державного виконавця про накладення штрафів на боржника у зв`язку із невиконанням рішення суду та відповідно відкриття виконавчих проваджень щодо стягнення штрафів та накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статті 2 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII).

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно із статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Статтею 63 Закону визначений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення:

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведених норм слідує, що негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають за умови його невиконання без поважних причин.

З матеріалів скарги вбачається, що про необхідність виконання виконавчого листа у добровільному порядку ОСОБА_1 відомо з часу підписання мирової угоди, і саме з цього дня в неї виник обов`язок добровільно виконувати її, а після відкриття виконавчого провадження та не виконання вимог виконавчого листа, наступають негативні наслідки, передбачені ст. 75 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Із досліджених судом матеріалів виконавчого провадження вбачається систематичне невиконання боржником ОСОБА_1 виконавчого листа, про що свідчать акти державного виконавця.

Будь-яких пояснень та доказів поважних причин невиконання вимог виконавчого листа матеріали виконавчих проваджень та адміністративної справи не містять.

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В додаткових поясненнях позивач наголошує на незаконності постанови про накладення штрафу зокрема з тих підстав, що 09.11.2018 року вона з дітьми знаходилась за адресою АДРЕСА_1. В цей день ОСОБА_2. поводив себе агресивно щодо неї та дітей, в ході чого були викликані працівники поліції.

Дійсно до матеріалів справи надані документи, що свідчать про звернення ОСОБА_1 до служби 102.

При цьому з одного з рапортів, складеного 09.11.2018 року інспектором Центрального ВП ГУНП в Донецькій області Бурлаковою К.В. вбачається, що 09.11.2018 року о 18 год. 40 хв. надійшло повідомлення зі служби 102. Заявниця повідомляє, що зараз з дітьми знаходиться у магазині, а її подруга з сім`єю у неї в гостях, та невідомі люди почали стукати до дверей та намагаються потрапити до її квартири.

Суд вбачає, що графіком мирової угоди було визначено зустріч батька ОСОБА_2. з дітьми щотижня у п`ятницю з 18 год. 00 хв. до суботи 18 год. 00 хв., а 09.11.2018 року було саме п`ятницею. Відтак вказані обставини підтверджують, що у визначений мировою угодою час позивач не вжив заходів для її виконання, і знаходився з дітьми, з її власних слів, в магазині. Дані обставини на думку суду підтверджують факт навмисного невиконання мирової угоди.

Аргументи щодо відсутності попередньої домовленості на побачення з дітьми суд також вважає безпідставними, оскільки 09 листопада 2018 року є п`ятницею та відповідно у цей день за мировою угодою з 18 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. суботи діти повинні перебувати за місцем проживання батька або за іншим місцем, узгодженим з матір`ю дитини. Тобто, умовами мирової угоди обов`язок узгодження з матір`ю передбачений лише у разі перебування дітей з батьком в іншому місці, відмінному від його проживання.

Виходячи зі змісту частини першої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дітьми в порядку, визначеному судовим рішенням.

Доводи про те, що діти не бажають спілкуватися з батьком не означає, що у батька має відпасти воля та бажання мати побачення з дітьми в межах, визначених судовим рішенням. Особа розпоряджається своїми правами на власний розсуд. ОСОБА_2. на підставі рішення суду отримав право брати дітей для подальшого проведення з ними спільного часу за місцем свого проживання, і боржник, підписуючи мирову угоду, з цим погодилася.

Оскільки рішенням суду не визначено конкретних місць зустрічей батька з дітьми, а з боку позивача відсутні дії, направлені на виконання рішення суду, тобто визначення місць побачення батька з дітьми, то дії державного виконавця відповідають вимогам частини другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Також відповідає положенням ст.ст. 13, 26 даного Закону рішення державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника.

Посилання позивача на положення ст. 307 КУпАП суд вважає безпідставними, оскільки спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а не положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже суд дійшов висновку, що при винесені постанови про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700 грн., а також відкриття виконавчого провадження та накладення арешту в межах цього провадження, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Разом з тим, судом встановлено, що 13 листопада 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю. винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 3 440 грн. за невиконання рішення суду.

13 листопада 2018 року державним виконавцем Криловою Л.Ю . відкрито виконавче провадження № 57672808 щодо стягнення з ОСОБА_1. штрафу у розмірі 3400 грн. та цього дня постановою звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника.

Проте 13 листопада 2018 року (дата винесення постанови про накладення подвійного штрафу) є вівторком, отже в цей день ОСОБА_1 не мала обов`язку на забезпечення побачень стягувача з дітьми, оскільки це не відповідає умовам мирової угоди.

Суд вважає безпідставним наведене у додаткових поясненнях посилання позивача на ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII, згідно якої у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

В даних правовідносинах обов`язок ОСОБА_1 виконувати умови мирової угоди виникає не після сплаву визначеного вказаною статтею 10-денного строку, а на наступний день, визначений мировою угодою.

Отже державний виконавець при перевірці виконання рішення пов`язаний не 10-денним строком після винесення постанови про застосування штрафу, а умовами мирової угоди. Тобто перевірку виконання рішення він може проводити в дні, визначені для такого виконання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними та скасування постанов від 13.11.2018 року про накладення штрафу на користь держави у розмірі 3400,00 грн. і про відкриття виконавчого провадження № 57672808. В решті позовних вимог суд вважає необхідним відмовити.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6 - 9, 19, 72 - 74, 77, 90, 139, 241 - 246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 19) про визнання протиправними постанов та їх скасування задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя б/н від 13.11.2018 року про накладення штрафу на користь держави у розмірі 3400,00 грн. у межах виконавчого провадження № 56432468.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя б/н від 13.11.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57672808 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн., стягувачем за якою є Центральний відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 19) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк оскарження підлягає застосуванню з урахуванням приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID - 2019)» від 30.03.2020 року №540.

Суддя Г.П. Бабаш