Справа № 481/522/20
Суддя: Вжещ С. І.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/522/20 Провадж.№ 2-а/481/12/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Вжещ С.І.

за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новобузького відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

17.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області, як адміністративного суду, з адміністративним позовом до відповідача інспектора СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції Ляхова Р.С., згідно з яким просив визнати дії даного відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності неправомірними та скасувати постанову, винесену відповідачем 08.04.2020 року, про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

14.05.2020 року ухвалою суду за клопотанням позивача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.48 КАС України, було здійснено заміну неналежного відповідача - інспектора СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції Ляхова Р.С. на належного - Новобузький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, який, натомість, було виведено зі складу третьої особи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 08.04.2020 року відносно нього було винесено постанову серії БАА №429733, згідно якої він ніби-то порушив вимоги п.31.4.7. пп. «е» Правил дорожнього руху України, а саме 08.04.2020 року о 10:46 год. в м. Новий Буг по вул. Червоний Орач, керував автомобілем марки «ВАЗ 2109» державний номер НОМЕР_1 , з явною технічною несправністю, а саме відсутніми бризковиками, внаслідок чого вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, за що на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Однак позивач із даною постановою не погоджується, вказуючи на те, що дійсно 08.04.2020 року о 10:48 год. керував зазначеним вище автомобілем в м. Новий Буг по вул. Червоний Орач, виключно з дотриманням приписів ПДР, жодним чином їх не порушуючи.

Зазначив, що при винесенні постанови працівником поліції не були роз`яснені його права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП, останній не прийняв до уваги його заперечення, не надав можливості надати свої письмові пояснення та не надав жодних доказів фото -чи відео фіксації факту інкримінованого правопорушення. Вважає що обставини справи було з`ясовано не в повному обсязі та постанова винесена за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів його вини.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав, зазначив, що він рухався за вказаних у постанові обставин, але ПДР України жодним чином не порушував, передні бризковики на авто були встановлені, а про те, що мають бути встановлені задні захисні бризковики поліцейський не довів, що вони передбачені конструкцією даного автомобіля, зважаючи на те, що патрульний автомобіль поліцейських, які його зупинили, взагалі не мав ні передніх, ні задніх бризковиків. Після зупинки позивача працівниками поліції було складено постанову про притягнення його до відповідальності, при цьому жодних прав йому роз`яснено не було. Зауважив, що за вказаних обставин не було встановлено всі обставини справи та не зібрано докази на підтвердження останніх, а фотофіксацію, про яку повідомив патрульний Ляхов Р.С. ,йому надана не була. Просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідач, Новобузький ВП ГУНП в Миколаївській області, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило, відзив на позов до суду не подавав.

Відповідно до ст. 205 КАСУ, у випадку неявки в судове засідання учасника справи (його представника) належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови серії БАА №429733, винесеної 08.04.2020 року поліцейським СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП капітаном поліції Ляховим Р.С., водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за порушення вимоги п.31.4.7. пп. «е» Правил дорожнього руху України, а саме за те, що даний водій, 08.04.2020 року о 10:46 год. в м. Новий Буг по вул. Червоний Орач, керував автомобілем марки «ВАЗ 2109» державний номер НОМЕР_1 , з явною технічною несправністю, а саме відсутніми бризковиками.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до вимог п. 31.4.7. «е» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у випадку коли відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи та бризковики.

Згідно з п.6.8.13 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби» ДСТУ 3649:2010 КТЗ мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Докази, що містяться в матеріалах справи (фото заводської конструкції ЛАДА 2109 (ВАЗ 2109)), неоднозначно вказують про наявність чи відсутність на кузові даного автомобіля задніх грязезахисних бризковиків.

На відтвореному у судовому засіданні відеозаписі, наданому позивачем та фотозображенні, наданому відповідачем на підтвердження своїх заперечень проти позову, не є зрозумілим, чи то є бризковик (деталь автомобіля, зроблена з резини або пластику, що запобігає вилітанню бризок, снігу та невеликого бруду з-під коліс) або - крило (захисне покриття над колесом автомобіля задля захисту транспортного засобу, його водія, пасажирів та оточуючих від бруду, каменів, що розкидаються колесами).

У позовній заяві позивач зауважував на тому, що інспектор не взяв до уваги його пояснення про незгоду з вказаними у постанові фактами: що на даному транспортному засобі присутні підкрилки, які передбачені конструкцією цього автомобіля, у судовому засіданні позивач наполягав на тому, що передбачені конструкцією керованого ним автомобіля бризковики мають саме такий вигляд, як зафіксовано на відеозапису.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стороною відповідача не доведено, що наявна конструкція, що має вигляд захисного пристрою задніх коліс керованого позивачем автомобіля (на відеозапису та на фотознімках), не передбачена конструкцією цього автомобіля, на відміну від бризковиків, оскільки при дослідженні керівництва по експлуатації автомобіля ВАЗ 2109(21099 ), яке надав у судовому засіданні позивач, не можливо однозначно стверджувати, що захисні бризковики передбачені конструкцією вказаного автомобіля.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не довів факт порушення позивачем пп.«е» п.31.4.7. Правил дорожнього руху України.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятої ним постанови, суд вважає, що така постанова не може залишатись в силі та підлягає скасування, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

В частині вимог позивача про визнання дій інспектора неправомірними, суд зазначає, що такий спосіб захисту не віднесений до вичерпного переліку спеціальних способів захисту в подібних категоріях справ, який наведено в ч. 3 ст. 286 КАС України. Достатнім та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є скасування оскаржуваної постанови, у зв`язку із чим у задоволенні вимоги про визнання дій інспектора неправомірними слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст..139 КАС України суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст..288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають розподілу, у справі не виявлено.

Керуючись статтями 9,77,241-246,250,255,286 КАС України суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новобузького відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА №429733 винесену інспектором СРПП №1 Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції Ляховим Р.С 08.04.2020 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду, а особами, які не були присутні під час розгляду справи, у той же строк, з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 розділу VІ «Прикінцевих положень» КАC України строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину встановленого КМУ пов`язаного із запобіганням поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

Суддя С.І. Вжещ