Справа № 140/6887/20
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/6887/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Мачульського В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, третя особа) про визнання протиправним та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №60981132 від 27.04.2020, зобов`язати поновити виконавче провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюком П.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 60981132 від 27.04.2020 за виконавчим листом № 982 2019 від 24.10.2019.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає, що вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню з тих підстав, що ГУ ПФУ у Волинській області не виконало рішення суду щодо проведення перерахунку та виплату (з урахуванням виплачених сум) йому пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, з 25 квітня 2019 року, оскільки розмір пенсії з 01.01.2020 року повинен становити 23615,00 грн.

Просив суд скасувати постанову серії ВП №60981132 від 27.04.2020, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюком П.В. про повернення виконавчого документа та зобов`язати поновити вищевказане виконавче провадження (а.с.1-5).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням параграфу 2 глави 11 розділу II КАС України. Судове засідання призначено на 14:30 27 травня 2020 року (а.с.16).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 26.05.2020 вказує на те, що виконавчий лист № 982 2019 виданий Волинським окружним адміністративним судом повернуто стягувачу відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Роз`яснено йому право повторного пред`явлення до виконання протягом трирічного строку з дня винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області до державного виконавця надійшов лист відповідно до якого, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 25.04.2019 виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Сума пенсії, визначена на виконання рішення суду за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 буде виплачуватись відповідно до Постанови КМУ №649 від 22.08.2018 року, якою визначено механізм погашення заборгованості, після надходження коштів, передбачених у Держбюджеті на цю мету. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову (а.с.21-22).

Інших заяв чи пояснень по суті справи до суду від сторін не надходило.

У судовому засіданні 27.05.2020 позивач та представник позивача, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовних вимог не визнав повністю. Вважає, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ГУ ПФУ у Волинській області на розгляд справи не з`явилось, та не повідомило суд про причини неявки, хоча належним чином було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні 27.05.2020 оголошено перерву до 16:30 27.05.2020.

Позивач, представник позивача та представник відповідача звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до вимог частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд проводить розгляд справи у відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Так, частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що 02.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з заявою про примусове виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/2527/19 подавши виконавчий лист № 982 2019 від 19.09.2019 (а.с.33-34).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 16.01.2020 № 60981132 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом від 19.09.2019 за №982 2019, про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 на підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІ1, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 25 квітня 2019 року (а.с.37).

10.02.2020 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюк П.В. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.45).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою та другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон України №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Суд зазначає, що згідно виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 № 982 2019 суд вирішив зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 на підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 25 квітня 2019 року (а.с.46).

Так, з аналізу даного виконавчого листа вбачається, що Волинський окружний адміністративний суд було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_2 з 25 квітня 2019 року.

З рішення Волинського окружного адміністративного суду № 140/2527/19 від 09.09.2019 року за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії вбачається, що з 01.07.2019 року позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі постанови КМУ від 26.09.2019 №543 та судом зроблено висновок, що перерахунок пенсії позивачу відповідно має бути здійснений з 25.04.2019, тобто з ухвалення рішення Конституційного суду України від 25.04.2019, а не з 01.07.2019. Рішення суду набрало законної сили 22.10.2019.

Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області на виконання вищевказаного рішення повинно було здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії саме з 25.04.2019 по 30.06.2019.

Згідно частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до листа ГУ ПФУ у Волинській області від 14.02.2020 за №0300-04-5/9035 вбачається, що пенсійний фонд повідомив, державного виконавця, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 №140/2527/19 виконано 30.10.2019. Сума пенсії визначена на виконання рішення суду за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 буде виплачена в порядку, який затверджений Постановою КМУ від 22.08.2018 №649 (а.с.42).

Також 17.04.2020 до суду надійшов звіт ГУ ПФУ у Волинській області про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 по справі №140/2527/19.

Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2019 встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою (далі Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку - цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 4 та 5 Порядку визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання рішення суду є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах К/9901/1598/18 (405/3663/13-а) від 24.01.2018, К/9901/12146/18 (№757/25541/14-а) від 13.06.2018.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюком П.В. відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», правомірно повернуто виконавчий лист позивачу.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що згідно із частиною 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У відповідності до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень виконав покладений на нього обов`язок та обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються оскаржувана постанова, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 60981132 від 27.04.2020, відтак, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 194, 229, 243, 245, 246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 60981132 від 27.04.2020 та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський