Справа № 807/419/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2020 року

Київ

справа №807/419/15

провадження № К/9901/52712/18, №К/9901/57973/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року, ухваленого у складі колегії суддів: головуючого - Гавдик З. В., суддів: судді Гулкевич І. З., Мартинюк В. Я., та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Кузьмича С. М., суддів: Гулида Р. М., Улицького В. З.

та за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Кузьмича С. М., суддів: Запотічного І. І., Матковської З. М.

І. Суть спору

1. У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

1.1. визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непропонування вакантної посади заступника начальника з питань діяльності ДВС - начальника УДВС у ГТУЮ у Закарпатській області та непереведення позивача на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби;

1.2. визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби, відомості про який опубліковано у газеті "Новини Закарпаття" № № 18-19 (4335-4336) від 14 лютого 2015 року та на електронних веб-сайтах Міністерства юстиції України і Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області;

1.3. зобов`язати Міністерство юстиції України призначити позивача на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби в порядку переведення з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області.

2. В мотивування позову позивач зазначає, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 18 листопада 2011 року № 2227/К її призначено на посаду начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області.

2.1. Однак, 08 лютого 2015 року позивача попереджено про наступне звільнення із займаної посади за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та запропоновано зайняти посаду старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі - ГТУЮ у Закарпатській області), проте не враховано, що станом на 08 лютого 2015 року структура та штатна чисельність Головного управління юстиції у Закарпатській області не введена в дію.

2.2. Крім того, вакантна посада, яка відповідає спеціальності та кваліфікації позивача та введена наказом ГТУЮ у Закарпатській області від 17 лютого 2015 року № 100/4, а саме посада заступника начальника ГТУЮ у Закарпатській області з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби позивачу запропонована так і не була.

2.3. Натомість позивач стверджує, що запропонована їй посада не відноситься до посад, призначення на які здійснюється відповідачем, відтак останній не має повноважень щодо переведення на таку посаду позивача, а сам факт пропонування щодо переведення на таку посаду є неправомірним.

2.4. Наголошує, що відповідач протиправно ухилявся від переведення ОСОБА_1 на наявну вакантну посаду, якій вона за всіма кваліфікаційними характеристиками відповідає.

2.5. Разом з цим позивач вказує, що має переважене право на її зайняття, і цьому праву кореспондує обов`язок роботодавця запропонувати всі наявні вакантні посади позивачу, що відповідають її кваліфікації, а тому оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади всупереч нормативним приписам статті 49-2 КЗпП України, на думку позивача, є протиправним.

2.6. Крім того позивач наголошує на відсутності факту змін в організації виробництва та праці, порушення роботодавцем порядку попередження позивача про звільнення та порушення роботодавцем переважного права позивача на залишення на тій посаді, яку вона займає.

2.7. Стверджує, що заявами від 18 лютого 2015 року, 02 квітня 2014 року та 18.05.2015 року, направленими на адресу Міністерства юстиції України, позивач надала згоду на переведення в порядку частини другої статті 40 КЗпП України, однак відповідач ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків як роботодавця, ігнорує заяви позивача і черговий раз має намір призначити на вакантну посаду іншу особу в порядку конкурсного відбору, хоча проводити такий відбір у спірних правовідносинах не було жодних підстав.

2.8. Вважаючи дії відповідача неправомірними, ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про зобов`язання Міністерства юстиції України призначити позивача на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби в порядку переведення з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. На підставі наказу Міністерства юстиції України від 18 листопада 2011 року № 2227/к ОСОБА_1 призначена на посаду начальника управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області.

4. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року №115/5 "Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №100/26545, перейменовано головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затверджено Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

5. Так, 06 лютого 2015 року Міністром юстиції затверджено структуру та штатну чисельність ГТУЮ у Закарпатській області на 2015 рік, згідно з пунктом 1.3 якої передбачено посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби.

6. Згідно з наказом ГТУЮ у Закарпатській області від 07 лютого 2015 року № 100/4 "Про введення структури та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області" скорочено посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, натомість введено посаду заступника начальника ГТУЮ у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби.

7. 08 лютого 2015 року позивача попереджено про наступне вивільнення та запропоновано вакантну посаду старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області

8. 10 лютого 2015 року Міністерством юстиції України оголошено конкурс на заміщення вакантної посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби, про що опубліковано на офіційному-сайті Міністерства юстиції України, а також у газеті "Новини Закарпаття" від 14 лютого 2015 року.

9. 18 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Міністерства юстиції України із заявою про переведення її на посаду заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби.

10. Також заявами від 02 квітня 2015 року та від 18 травня 2015 року, направленими на адресу відповідача, ОСОБА_1 надала згоду на переведення в порядку визначеному частиною другою статті 40 КЗпП України.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

11. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

12. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 лютого 2017 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

13. За результатами нового розгляду рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

13.1. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непропонування вакантної посади заступника начальника з питань діяльності ДВС - начальника УДВС у ГТУЮ у Закарпатській області та непереведення позивача на посаду заступника начальника ГТУЮ з питань діяльності ДВС - начальника УДПС у Закарпатській області.

13.2. В решті позову - відмовлено.

14. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не запропонував ОСОБА_1 іншу посаду на тому самому підприємстві, в установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю та не перевів позивача на обрану нею (вакантну) посаду. Суд зазначив, що й тоді коли встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні дії відповідача щодо оголошення конкурсу є правомірні, оскільки вчиненні на виконання наказу Міністерства юстиції України від 27 травня 2015 року за № 1729/к "Про проведення конкурсу на заміщення посад заступників начальників головних територіальних управлінь юстиції". Позивач вказаний наказ не оскаржував. Разом з цим у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази про неправомірність та скасування зазначеного наказу, відтак дії на його виконання щодо оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади не можуть бути протиправними. Щодо зобов`язання Міністерства юстиції України призначити позивача на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби в порядку переведення з Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області то, суд першої інстанції, відмовляючи в цій частині позову, виходив з того, що лише у випадку одночасно з попередженням про звільнення пропонування позивачу всіх наявних посад, позивач мала б можливість самостійно обрати одну із запропонованих посад, або відмовитись від переведення на іншу роботу. Суд не може собою підміняти відповідача та запропонувати позивачу наявні на момент виникнення спору вакантні посади, а також не може підміняти волевиявлення позивача щодо згоди на переведення на одну із запропонованих посад.

15. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року скасовано в частині зупинення провадження щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непропонування вакантної посади заступника начальника з питань діяльності ДВС - начальника УДВС у ГТУЮ у Закарпатській області.

15.1. В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року залишено без змін.

16. Львівський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зазначив, що судом першої інстанції не поновлено провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо непропонування вакантної посади та ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року з питань зупинення провадження не скасована. Однак вони були предметом розгляду в судовому засіданні в суді першої інстанції 18 грудня 2017 року, за результатом якого ці позовні вимоги були задоволені, що, на переконання суду апеляційної інстанції, є порушенням норм процесуального права. Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року, з огляду на непоновлення провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо непропонування вакантної посади.

17. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви Міністерства юстиції України про виправлення описки в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року.

18. Відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення описки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушень правил граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Крім цього зазначив, що резолютивна частина логічному та юридичному змісту відповідає викладеному в мотивувальній частині постанови.

IV. Касаційне оскарження

19. Позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення, а справу направити до суду першої інстанції.

20. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахуванні судами першої та апеляційної інстанції позиції суду касаційної інстанції, внаслідок чого не встановлено дійсних фактичних обставин справи та неправильно застосували Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2002 року № 169.

21. Натомість представник Міністерства юстиції України у відзиві вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін.

22. Водночас у касаційній скарзі представник Міністерства юстиції України, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

23. Свою касаційну скаргу мотивує неврахуванням судом апеляційної інстанції доводів відповідача у заяві про виправлення описки у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року, оскільки мотивувальна частина вказаної постанови, на думку відповідача, не відповідає резолютивній її частині.

V. Нормативне врегулювання

24. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

25. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".

26. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

27. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

28. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

29. Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

30. Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

31. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

32. Підстави зупинення та поновлення провадження у справі врегульовано статтею 156 КАС України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року.

33. Так, за приписами пункту 3 частини першої статті 156 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

34. Разом з цим згідно з пунктом 4 частини другої статті 156 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - до терміну, встановленого судом.

35. Пунктом 4 частини другої статті 156 КАС України обумовлено, що про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.

36. В силу частини п`ятої статті 156 КАС України провадження у справі поновлюється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій воно було зупинено.

37. Аналогічні приписи містяться й у статті 236, 237 КАС України в чинній редакції.

38. Відповідно до частини першої статті 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

VI. Оцінка Верховного Суду

39. Як уже зазначено, у цій справі Львівський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року в частині, виходив з того, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року зупинено провадження у справі та, не поновивши провадження, суд першої інстанції 18 грудня 2017 року розглянув справу по суті, чим порушив норми процесуального права.

40. Однак, у справі міститься ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року про поновлення провадження у справі та призначення попереднього судового засідання на 14 вересня 2017 року.

41. Таким чином Львівський апеляційний адміністративний суд дійшов помилкового висновку щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

42. Крім того слід зауважити, що судом апеляційної інстанції в резолютивній частині своєї постанови вказано про скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року в частині зупинення провадження щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непропонування вакантної посади заступника начальника з питань діяльності ДВС - начальника УДВС у ГТУЮ у Закарпатській області.

43. При цьому рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року взагалі не містить частину, в якій його скасовано, що свідчить про необґрунтованість такого висновку суду апеляційної інстанції.

44. Разом з цим, Верховний Суд вважає правильними висновки Львівського апеляційного адміністративного суду, зазначені в оскаржуваній ухвалі від 05 червня 2018 року, щодо відсутності підстав для внесення виправлень у текст постанови від 08 травня 2018 року, оскільки приписи статті 253 КАС України передбачають можливість після постановлення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру, тобто описки та очевидні арифметичні помилки.

45. При цьому, опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Опискою вважається також помилка у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним, тощо.

46. Зі змісту постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року не вбачається наявність описок та очевидних арифметичних помилок, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції цілком правомірно відмовив у задоволенні заяви відповідача про виправлення описки у вказаній постанові.

47. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу Міністерства юстиції України необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року - без змін.

48. Водночас, з огляду на приписи статті 242 КАС України обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

49. З урахуванням вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

50. Враховуючи підстави скасування постанови суду апеляційної інстанції, Верховний Суд не входить в обговорення питання щодо правильності застосування судом норм матеріального права при розгляді адміністративного позову в суді апеляційної інстанції.

Керуючись пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року у цій справі залишити без змін.

3. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

4. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова