Справа № 754/1859/20
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2020-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/117/20
Справа №754/1859/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира роти № 4 бат. № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кириченка Олександра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК № 1865193 від 15.12.2019, щодо накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в лютому 2020 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Командира роти № 4 бат. № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кириченка Олександра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК № 1865193 від 15.12.2019, щодо накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.12.2019 командиром роти № 3 батальйону № 4 УПП в м. Києві Кириченком О.С., щодо позивача було складено та винесено постанову серії ЕАК № 1865193 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Вказану постанову позивач вважає незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що вона винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, що передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, викладені обставини у постанові не відповідають дійсності з огляду на те, що 15.12.2019 року позивач прямував по вул. Межигірська, що в м. Києві на власному автомобілі. Під час руху по вищевказаній вулиці в дзеркалі заднього огляду позивач побачив проблискові маячки патрульного автомобіля та почув звуковий сигнал, внаслідок чого зупинив свій автомобіль на узбіччі дороги і увімкнув аварійну сигналізацію. До позивача підійшов поліцейський і сказав позивачу, що він рухається підозріло, порушив ПДР та наказав йому негайно надати документи для перевірки. Позивач наголошує, що при зупинці автомобіля поліцейський почав здійснювати психологічний тиск, а саме кричати на позивача та в грубій формі з ним розмовляти, у зв`язку з чим між позивачем та поліцейським виникла суперечка. Пізніше, як законослухняний громадянин позивач надав поліцейському всі необхідні документи, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Перевіривши документи працівник поліції повернув їх позивачу та останній продовжив рух додому. 16 січня 2020 рекомендованим листом з повідомленням позивач отримав постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1865193, з якої дізнався, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Оскільки позивач вважає винесену постанову незаконною, факти викладені в ній сфальсифікованими та такими, що не відповідають дійсності, позивач вважає спірну постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 14.02.2019 було відкрито провадження у вказаній справі, а також постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

Відповідно до ч.5, 8 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Від відповідача Командира роти № 4 бат. № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кириченка Олександра Сергійовича, надійшов відзив на позовну заяву згідно якого відповідач вважає викладені твердження в позовній заяві хибними, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню судом.

В своєму відзиві відповідач посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 15.12.2019 вимог п. 8.4 г) ПДР, що виразилось у порушенні вимог наказового дорожнього знаку 4.1. «Рух прямо», було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, поліцейський назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище та пояснив позивачу підставу зупинки, а також що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. Виходячи з норм закону, поліцейський уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу саме в той час, а протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не складається. Таким чином, взявши до уваги вищевикладене відповідач діяв виключно на підставі в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню.

Від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву згідно якого представник вважає викладені твердження в позовній заяві хибними, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню судом. Крім того, надав відеозапис здійснений за допомогою нагрудної камери інспектора, який як вважає представник є підтвердженням вини позивача.

По суті письмові пояснення третьої особи містять доводи аналогічні тим, що викладені у відзиві відповідача на позовну заяву.

Суд повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку:

Встановлено, що 15.12.2019 року Командиром роти № 4 бат. № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенантом поліції Кириченком О.С.було винесено постанову серії ЕАК № 1865193 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 15.12.2019 року о 15:52 годині позивач, керуючи автомобілем по вул. Нижній Вал, 35, в м. Києві не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 (рух прямо), повернув ліворуч, чим порушив п. 8.4 «г» ПДР

Частиною першою ст.122 КУпАП передбачена відповідальність перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобі, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

п. 4.1 Дорожнього знаку "Рух прямо" дозволяє рух лише прямо. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений, а також, установлений на початку дороги або за перехрестям, поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Відповідно до п. 8.4.г) ПДР наказові знаки показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників руху по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею ст.251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що після отримання оскаржуваної постанови 16.01.2020, позивач 17.01.2020 звернувся до Начальника управління патрульної поліції у м.Києві зі скаргою, в якій просив скасувати вищевказану постанову, однак відповіді на вказану скаргу отримано не було, після чого він звернувся за отриманням правової допомоги та до суду, а відтак суд приходить до висновку, що позивачем доведено поважністть причин пропуску строку на оскарження постанови та вказаний строк підлягає поновленню судом.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час огляду відеозапису здійсненого з нагрудної камери поліцейського, судом було встановлено, що з відеозапису не можливо встановити автомобіль, факт руху автомобіля, причину, порядок та підстави його зупинки, відеозапис є неповним та фрагментарним і містить лише спілкування працівника поліції з водієм після його зупинки, а відтак судом не може бути прийнято вказаний відеозапис, як належний доказ доведення у повному обсязі вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за яке його і притягнуто до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначене та з урахуванням положень ст.77 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню в зв`язку з ненаданням суду підтверджуючих у повному обсязі доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.122, 245, 251, 268, 280 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Командира роти № 4 бат. № 3 полку № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Кириченка Олександра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК № 1865193 від 15.12.2019, щодо накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови складеної в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1865193 від 15.12.2019 року , складену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження в адміністративній справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5) п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема через Деснянський районний суд м. Києва.

Суддя: