Справа № 826/12117/18
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.

при секретарі Горяіновій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Луньо Іллі Вікторовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Славкіної М.А, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Славкіної М.А, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідачі, Уповноважена особа, Фонд гарантування) в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не надання до Фонду гарантування відповідних змін до бази даних про вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на паперових та електронних носіях разом із відповідним супровідним листом в частині зняття тимчасових обмежень на здійснення операцій за вкладним рахунком ОСОБА_1 за договором банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 (в національній валюті України) від 09.10.2014 року на залишок коштів в сумі 149 995,00 грн.;

- зобов`язати Уповноважену особу надати до Фонду гарантування зміни до бази даних про вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на паперових та електронних носіях разом із відповідним супровідним листом в частині зняття тимчасових обмежень на здійснення операцій за вкладним рахунком ОСОБА_1 за договором банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 (в національній валюті України) від 09.10.2014 року на залишок коштів в сумі 149 995,00 грн.;

- стягнути на користь позивача судові витрати.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року значений позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни щодо не надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідних змін до бази даних про вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на паперових та електронних носіях разом із відповідним супровідним листом в частині зняття тимчасових обмежень на здійснення операцій за вкладним рахунком ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1 виданий 06 травня 2016 р. Солом`янським РВ ГУДМС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) за договором банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 (в національній валюті України) від 09.10.2014 року на залишок коштів в сумі 149 995,00 грн.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіну Марину Анатоліївну включити інформацію про ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1 виданий 06 травня 2016 р. Солом`янським РВ ГУДМС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з договором банківського вкладу «НВУ» від 09.10.2014 року № 853490/2014 (в національній валюті України) на залишок коштів в сумі 149 995,00 грн., укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в особі Уповноваженої особи Луньо І.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено договір про відкриття банківського рахунку для виплат від 09.10.2014 року № 2563, договір банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 від 09.10.2014 року (в національній валюті). Загальна сума депозиту складала 149 995, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 09.10.2014 року № 402673.

19.02.2015 року позивач звернулася до Уповноваженої особи із заявою про повернення вкладу, розміщеного у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Листом від 26.03.2015 року № 21-036-8639/15 Уповноважена особа повідомила позивача, що грошові кошти за договорами банківського вкладу заблоковано.

23.02.2015 року позивач направила на адресу Уповноваженої особи заяву, в якій просила надати інформацію щодо можливості отримати вклад, який було розміщено в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та повідомити механізм його отримання з урахуванням того, що банк-агент відмовив у виплаті вкладів через відсутність інформації про позивача як вкладника, в загальному списку вкладників ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Проте відповідь на вказану заяву не отримала.

12.03.2015 року позивач повторно звернулася до Уповноваженої особи із заявою про повідомлення причини, з яких позивача не було включено до списків вкладників ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», які мали отримати вклади під час здійснення тимчасової адміністрації та вимогою надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідні зміни до бази даних про вкладників, до якої внести інформацію про позивача.

26.03.2015 року позивачем було отримано відповідь від відповідача вих. № 32/3-4820, в якому повідомлено, що для отримання гарантованої суми вкладу позивачі в період з 27.03.2015 року по 12.05.2015 року включно, можна звернутися до відділення банку-агенту Фонду, яким визначений ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» для вкладників, зареєстрованих в Донецькій області. Виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

05.05.2015 року позивачем було отримано лист Уповноваженої особи від 22.04.2015 року № 20-7802, з зазначенням, що існують підстави вважати, що банком були проведені операції, в результаті яких відбулось збільшення гарантованої суми вкладника - позивача, в зв`язку з чим були позивача було обмежено у можливості отримати грошові кошти за вкладом. Детальну інформацію щодо стану рахунку позивача та подальших дій.

В листопаді 2016 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та інших про визнання правочинів недійсними та визнанням нікчемним Договору банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 від 09.10.2014 року.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20.03.2017 року по справі № 242/5299/16-ц у задоволені позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12.10.2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відхилено, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20.03.2017 року залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили.

30.01.2018 року позивачем було направлено заяву до Фонду гарантування про включення інформації за вкладом позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду у загальній сумі 149 995,00 грн.

Листом № 34-036-4470/18 від 28.02.2018 року, позивачу повідомлено, що: Фонд гарантування здійснює виплати вкладникам, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

20.06.2018 року позивач звернувся до Уповноваженої особи із заявою (вх. № 694г від 21.06.2018р.), в якій просила включити інформацію за Договором банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 від 09.10.2014 року до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування у загальній сумі 149 995,00 грн. та передати зміни та доповнення до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду щодо інформації за Договором банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 від 09.10.2014 р. укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

03.07.2018 року на вищевказану заяву надійшла відповідь № 08/9603, згідно якої відповідач, посилаючись на відкриття касаційного провадження у справі № 242/5299/16, не вбачає підстав для включення до переліку вкладників ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» вимог позивача.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення часткове задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що право позивача може бути захищене шляхом визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення позивача та зобов`язання включити інформацію про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції часткового погоджується з таким висновком суду першої інстанції під час апеляційного розгляду справи, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 прийнято рішення № 123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Дата публікації про ліквідацію - Газета «Голос України» № 54 (6058) від 26.03.2015 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 № 2013 продовжено строк здійснення процедури ліквідації банку та повноваження ліквідатора до 19.03.2018 року.

Керуючись частиною третьою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 18 червня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку (протокол № 133/15).

Вся зазначена інформація оприлюднена на офіційному сайті Фонду гарантування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У спірних правовідносинах суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15.

Вищевказаним Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладником в розумінні пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Згідно з аналізованими положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

За змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Також, згідно частини 3 статті 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що за Законом № 4452-VI до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме Банком.

Щодо правочинів (у тому числі договорів), які укладені між фізичними чи юридичними особами - уповноважена особа таких повноважень не має за цим Законом.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI.

У даному випадку, відповідач вважає нікчемним договір банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 від 09.10.2014 року (в національній валюті), на суму 149 995, 00 грн., посилаючись на загальні положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, тобто без конкретизації підстав визначених даною нормою.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Окрім того, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у цій же постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС, оскільки не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

Вищевикладене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 22.11.2019 року у справі № 821/281/16, адміністративне провадження №К/9901/10648/19.

Суд звертає увагу, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20.03.2017 року по справі № 242/5299/16-ц у задоволені позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 та інших про визнання правочинів недійсними та визнанням нікчемним договору банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 від 09.10.2014 року відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправну бездіяльність Уповноваженої особи щодо не надання до Фонду гарантування відповідних змін до бази даних про вкладників ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на паперових та електронних носіях разом із відповідним супровідним листом в частині зняття тимчасових обмежень на здійснення операцій за вкладним рахунком ОСОБА_1 за договором банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 (в національній валюті України) від 09.10.2014р. на залишок коштів в сумі 149 995,00 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції невірно обрано спосіб захисту порушено права позивача, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу, на момент розгляду даної справи, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не виплачені кошти в сумі 149 995,00 грн.

Як вже зазначалося вище судом, у задоволені позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 та інших про визнання правочинів недійсними та визнанням нікчемним договору банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 від 09.10.2014 року відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Таким чином, незважаючи на відсутність перешкод для виплати позивачу гарантованої суми вкладу та для обмежень за вкладним рахунком, відповідач не надав до Фонду відповідні зміни до бази даних про вкладників на паперових та електронних носіях разом із відповідним супровідним листом в частині зняття тимчасового обмеження виплат за вкладним рахунком позивача, що свідчить про протиправну бездіяльність Уповноваженої особи.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку щодо задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення змін до бази даних про вкладників ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а саме: Ушакову О.О.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо включення інформації про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зняття обмежень на здійснення банком операцій за рахунками, а також включення до вказаного переліку вкладників відбувається шляхом подання змін до бази даних про вкладника, відповідно до процедури, встановленої пунктом 3 розділу ІІ Положення.

Таким чином, позовні вимоги щодо внесення позивача до переліку та внесення позивача до бази даних є тотожними за змістом.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки належним способом захисту права позивача є зобов`язання відповідача надати зміни до бази даних.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 826/3457/17.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.01.2006 року №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Луньо Іллі Вікторовича - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Славкіної М.А, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни щодо не надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідних змін до бази даних про вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на паперових та електронних носіях разом із відповідним супровідним листом в частині зняття тимчасових обмежень на здійснення операцій за вкладним рахунком ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1 виданий 06 травня 2016 р. Солом`янським РВ ГУДМС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) за договором банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 (в національній валюті України) від 09.10.2014 року на залишок коштів в сумі 149 995,00 грн.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіну Марину Анатоліївну надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідні зміни до бази даних про вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1 виданий 06 травня 2016 р. Солом`янським РВ ГУДМС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) із зазначенням у супровідному листі відповідного типу змін, а саме: зняття тимчасового обмеження з рахунку за договором банківського вкладу «НВУ» № 853490/2014 (в національній валюті України) від 09.10.2014 року на залишок коштів в сумі 149 995,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1 виданий 06 травня 2016 р. Солом`янським РВ ГУДМС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати з урахуванням судового збору у розмірі 352 грн (триста п`ятдесят дві гривні) 40 коп. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ().

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 26.05.2020 року