Справа № 160/10490/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10490/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року (суддя - Голобутовський Р.З., повний текст складено 19.12.2019р.) у справі №160/10490/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранзит» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ТОВ «Укртранзит» звернулося до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 20108грн. 00коп., та застосовано штрафні санкції у розмірі 5027грн. 00коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року №, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2019 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податків у розмірі 1479892грн. 00коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1941916грн. 00коп.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити заходи по відшкодуванню податку на додану вартість на рахунок платника податку у сумі зазначеній у рядку 20.2 декларації з податку на додану вартість за червень 2019 року із внесенням електронного повідомленням до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію про узгоджені суми бюджетного відшкодування по декларації за червень 2019 року, з одночасним внесенням інформації щодо платіжних реквізитів, необхідних для перерахування сум бюджетного відшкодування на поточний банківський рахунок ТОВ "Укртранзит" в обслуговуючому банку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо відсутності у підприємства права на бюджетне відшкодування. Позивач вказував на те, що такі висновки відповідачем зроблені без з`ясування підстав виникнення у підприємства від`ємного значення з податку на додану вартість та без дослідження тих показників, які приймали участь у визначені фінансового результату діяльності підприємства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року позов задоволено:

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення прийнятті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 20.09.2019 року №, №, №.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити заходи по відшкодуванню податку на додану вартість на рахунок платника податку у сумі зазначеній у рядку 20.2 декларації з податку на додану вартість за червень 2019 року із внесенням електронного повідомленням до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію про узгоджені суми бюджетного відшкодування по декларації за червень 2019 року, з одночасним внесенням інформації щодо платіжних реквізитів, необхідних для перерахування сум бюджетного відшкодування на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранзит" () в обслуговуючому банку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

За наслідками розгляду справи судом зроблено висновок про те, що законодавцем передбачено дві обов`язкові умови, що надають право платнику податків на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, а саме, наявність суми від`ємного значення як від`ємної різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту та фактична сплата податку грошовими коштами постачальникам товарів як у звітному, так і попередніх податкових періодах.

Зробивши такий висновок суд встановив те, що від`ємне значення, як різниця між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту, виникла внаслідок господарських взаємовідносин позивача з такими постачальниками як: ТОВ «Наукова-виробнича фірма «Дніпротехмаш», ТОВ «МС Трейд Україна», ТОВ «Об`єднання Євротрейд». При цьому, суд зазначив те, що по вказаним операціям позивачем фактично було сплачено податок на додану вартість. З цих підстав суд вказав на безпідставність аргументів відповідача щодо відсутності у позивача права на бюджетне відшкодування, з огляду на наявність кредиторської заборгованості, що зазначена у фінансовому звіті підприємства, оскільки ця заборгованість не стосується взаємовідносин позивача з вказаними постачальниками.

Встановивши наявність у позивача права на бюджетне відшкодування, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є не лише скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а і зобов`язання відповідача здійснити заходи по відшкодуванню податку на додану вартість на рахунок платника податку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками, які зроблені за результатом проведення камеральної перевірки та яким, за позицією скаржника, судом першої інстанції не було надано належної оцінки.

У судове засіданні представник відповідача не з`явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтоване тим, що на теперішній час контролюючим органом сформовано запит до компетентних органів Російської Федерації, з метою перевірки господарських операцій, які мав позивач та які вплинули на виникнення від`ємного значення, яке позивачем заявлено до бюджетного відшкодування. Крім цього відповідач посилається на положення п.3 розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, яким продовжено строки для вчинення тих чи інших процесуальних дій до завершення карантину.

Дослідивши вказані клопотання суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, підставою для відкладення розгляду справи, зокрема, є повідомлені стороною причини неможливості явки, які визнані судом поважними.

Наведені відповідачем причини для відкладення розгляду справи не можливо визнати поважними з огляду на те, що по-перше: запит контролюючого органу, який сформований після проведення перевірки та прийняття оскаржуваних податкових-повідомлень рішень не може мати будь-якого впливу на вирішення спірних відносин між сторонами, оскільки такий запит (чи відповідь на такий запит) не був підставою для висновків контролюючого органу щодо відсутності у позивача права на бюджетне відшкодування. По-друге, посилаючись на положення п.3 розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, відповідач не обґрунтував того, які саме процесуальні дії він не може вчинити в період дії карантину.

З огляду на викладене справу розглянуто у відсутність представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні просив рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що 19.07.2019 року позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2019 року. Разом з податковою декларацією подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у розмірі 1500000грн. Про надсилання та отримання відповідачем податкової декларації з податку на додану вартість разом з додатками до неї свідчать копії квитанцій №1 та №2, що містяться в матеріалах справи.

Відповідачем проведено камеральну перевірку позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2019 року за результатами якої складено акт від 20.08.2019 року №46747/04-36-12-02/30010945.

Висновками акту перевірки було встановлено порушення абзацу "б" пункту 200.4 статті 20 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим у підприємства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість за червень 2019 року на 1479892грн., пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим товариством завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за червень 2019 року на 20108грн.; пункту 200.1, абзацу "в" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на 1941916грн.

Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, обґрунтовані тим, що: відсутні підтвердження щодо операцій з демонтажу на складові частини під час транспортування думпкара моторного, які експортовані платником у березні 2019 року; потребує дослідження питання щодо фактичної сплати за придбані товар/послуги постачальникам, в тому числі податок на додану вартість, умови зберігання придбаних товарів, зокрема, придбаних у минулих звітних періодах; існують розбіжності згідно інформаційних баз ДФС щодо експортних операцій та даних ЄРПН щодо покупців-нерезидентів, кодів КВЕД та номенклатури товару; неможливо встановити фактичний перетин кордону та покупця-нерезидента у зв`язку з відсутністю оригіналів митних декларацій; невірно визначено різницю між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 20.09.2019 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 20108грн. 00коп., та застосовано штрафні санкції у розмірі 5027грн. 00коп.;

- від 20.09.2019 року №, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2019 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податків у розмірі 1479892грн. 00коп.;

- від 20.09.2019 року №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1941916грн. 00коп..

Правомірність та обгрунтованість рішень контролюючого органу, які прийняті за результати камеральної перевірки поданої позивачем декларації, є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Так, визначаючи наявність у позивача права на бюджетне відшкодування, суд першої інстанції правильно виходив з того, що законодавцем передбачено дві обов`язкові умови, що надають право платнику податків на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, а саме, наявність суми від`ємного значення як від`ємної різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту та фактична сплата податку грошовими коштами постачальникам товарів як у звітному, так і попередніх податкових періодах.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають вимогам Податкового кодексу України, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду та не ставляться під сумнів відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем те, що підставою для включення сум податку на додану вартість до бюджетного відшкодування в податковій декларації за червень 2019 року була наявність наступних господарських взаємовідносин.

Так позивачем та ТОВ "Науково-виробнича фірма "Днепротехмаш" укладено договір від 01.03.2018 року №01-03/18 про поставку думпкара моторного.

Згідно з додатковою угодою від 17.01.2019 року №1 сторони дійшли домовленості, що Постачальник відвантажує думпкар моторний ЗТП.002.047-07 тягового агрегата змінного струму ОПЕ1АМ без складових частин в кількості 1 (однієї) одиниці залізницею у відповідності до креслень 5ТП.809.340СБ та інструкції ОТП.458.010Д. У відповідності з цими документами деякі частини думпкара знімаються та упаковуються в ящики, а саме: двигун АНЄМ225L4УХЛ 380В 1Р21 55кв 1500 об/мин 2(дві) одиниці, автосцепки - 2 (дві) одиниці, монтаж електричний (МЕС). Таким чином думпкар приводиться в транспортувальний стан.

Демонтаж думпкара моторного на час транспортування передбачено умовами договору від 01.03.2018 року №01-03/18, а також сертифікатами якості від 21.02.2019 року №13-1/1, від 21.02.2019 року №13-2/1.

Виконання умов даного договору підтверджується, також, рахунком від 06.03.2019 року №0306-1, видатковою накладною від 06.03.2019 року №0306-1, актом прийому-передачі від 06.03.2019 року №01-03/18-Д.

Оплата ТОВ "Науково-виробнича фірма "Днепротехмаш" за товар здійснена позивачем у повному обсязі. У складі вартості товару сплачено податок на додану вартість, що підтверджується копіями платіжних доручень від 12.03.2018 року №245 на суму 180000грн. 00коп., від 21.03.2018 року №292 на суму 380000грн. 00коп., від 21.03.2018 року №293 на суму 270000грн. 00коп., від 22.03.2018 року №294 на суму 60000грн. 00коп., від 26.03.2018 року №305 на суму 330000грн. 00коп., від 28.03.2018 року №323 на суму 60000грн. 00коп., від 29.03.2018 року №330 на суму 82000 грн. 00коп., від 30.03.2018 року №338 на суму 10000грн. 00коп., від 30.03.2018 року №336 на суму 30000грн. 00коп., від 03.04.2018 року №352 на суму 305000грн. 00коп., від 05.04.2018 року №366 на суму 80000грн. 00коп., від 05.04.2018 року №362 на суму 400000грн. 00коп., від 06.04.2018 року №372 на суму 45000грн. 00коп., від 16.04.2018 року №407 на суму 530000грн. 00коп., від 24.04.2018 року №448 на суму 341000грн. 00коп., від 25.04.2018 року №455 на суму 40000грн. 00коп., від 26.04.2018 року №462 на суму 20000грн. 00коп., від 27.04.2018 року №466 на суму 90000грн. 00коп., від 07.05.2018 року №490 на суму 180000грн. 00коп., від 13.06.2018 року №609 на суму 135000грн. 00коп., від 21.06.2018 року №622 на суму 31000грн. 00коп., від 21.06.2018 року №624 на суму 314000грн. 00коп., від 09.08.2018 року №714 на суму 102000грн. 00коп., від 03.09.2018 року №754 на суму 150000грн. 00коп., від 13.09.2018 року №775 на суму 20000грн. 00коп., від 29.03.2019 року №1389 на суму 7000грн. 00коп., від 02.04.2019 року №1428 на суму 7200грн. 00коп., від 03.04.2019 року №1440 на суму 1000000грн. 00коп., від 03.04.2019 року №1442 на суму 1000000грн. 00коп., від 03.04.2019 року №1443 на суму 1000000грн. 00коп., від 03.04.2019 року №1444 на суму 600000грн. 00коп., від 05.04.2019 року №1459 на суму 45000грн. 00коп., від 17.04.2019 року №1534 на суму 230000грн. 00коп., від 17.04.2019 року №1539 на суму 220000грн. 00коп., від 24.04.2019 року №1566 на суму 620000грн. 00коп., від 16.05.2019 року №1653 на суму 10500грн. 00коп., від 29.05.2019 року №1714 на суму 4000грн. 00коп., від 05.06.2019 року №1755 на суму 460000грн. 00коп., від 13.06.2019 року №1842 на суму 4300грн. 00коп., від 13.06.2019 року №1850 на суму 1441000грн. 00коп.

Оплата, також підтверджується карткою рахунком 63.1 за період з 01.03.2018 по 31.07.2019 року та листами про зміну призначення платежу від 13.06.2019 року №13/VI, №VI-1.

Умовами договору передбачено, що приймання-передача товару здійснювалось на території завода-виробника за адресою м . Дніпро, вул . Орбітальна , 13.

За результатами взаємовідносин було складено та зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні у повному обсязі. У подальшому зареєстровано розрахунки коригування до даних податкових накладних в частині зміни номенклатури товару та коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Реалізація товару отриманого від ТОВ "Науково-виробнича фірма "Днепротехмаш" товару відбувалась на підставі укладеного між позивачем та АТ "Металоінвестлізинг" договору поставки від 11.02.2019 року №МГ-19-001-П. Відповідно до умов договору позивач зобов`язується поставити, а АТ "Металоінвестлізинг" прийняти та оплатити думпкар моторний ЗТП.002.047-07 тягового агрегата змінного струму ОПЕ1АМ. Умовами даного договору передбачено, що поставка товару здійснюється на адресу ПАТ "Михайловський ГЗК", місцезнаходження: Росія, м. Желєзногорськ, вул. Леніна, буд. 21.

Транспортування товару відбувалось на підставі укладеного позивачем з ТОВ "Вантаж" договору від 18.05.2017 року №03/Т-05-17 відповідно до умов якого ТОВ "Вантаж" надає послуги з відправки товару залізничним транспортом. Надання послуг підтверджується актом надання послуг від 31.03.2019 року №60, накопичувальною карткою від 08.03.2019 року №08030125, карткою рахунку 37.7, переліком від 08.03.2019 року №20190308, додатковими угодами до договору від 31.12.2018 року, від 01.02.2019 року, від 28.03.2019 року.

За результатами взаємовідносин ТОВ "Вантаж" було складено та зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 06.03.2019 року №6, №20.

Оплата ТОВ "УКРТРАНЗИТ" за отриманні послуги підтверджується платіжними дорученнями від 01.10.2019 року №2395, від 02.10.2019 року №2412, від 06.11.2019 року №2561, від 08.11.2019 року №2536, від 11.11.2019 року №2571.

Відповідно до пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту.

Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Експорт товару підтверджується митними деклараціями від 06.03.2019 року №UA110150/2019/213200, від 06.03.2019 року №UA110150/2019/213212, від 16.05.2019 року №UA110150/2019/222659, від 16.05.2019 року №UA110150/2019/222660, від 16.05.2019 року №UA110150/2019/222661 та міжнародними товаро-транспортними накладними до них, пакувальними листами.

АТ "Металоінвестлізинг" здійснило оплату за товар, що підтверджується виставленими рахунками-фактури від 15.05.2019 року №Ех-0515/01, №Ех-0515/02, Ех-0515/03 та копіями SWIFT повідомлень.

За результатами взаємовідносин позивачем складено та зареєстровано в установленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні у повному обсязі.

Встановивши такі обставини справи суд першої інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на безпідставність висновків контролюючого органу щодо відсутності підтвердження операцій з купівлі/продажу товар - думпкар моторний ЗТП.002.047-07 тягового агрегата змінного струму ОПЕ1АМ, зокрема, в частині відсутності підтвердження здійснення позивачем операцій з демонтажу на складові частини під час транспортування думпкара мотороного.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем те, що підставою виникнення від`ємного значення, яке заявлено позивачем до бюджетного відшкодування, стали господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «МС Трейд Україна», ТОВ «Об`єднання Євротрейд».

Так у процесі здійснення господарської діяльності позивач мав взаємовідносини з ТОВ "МС Трейд Україна" на підставі договору поставки від 04.03.2019 року №04/03-2019. Відповідно до умов договору ТОВ "МС Трейд Україна" здійснило на користь позивача поставку товару, а саме: заготовка зубчатого колеса, бандажі чорнові для локомотивів.

На підставі договору від 28.02.2019 року №10/19пст позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Об`єднання Євротрейд". Відповідно до умов договору ТОВ "Об`єднання Євротрейд" здійснило на користь позивача поставку товару постачання колісної пари РУ1Ш-95-Г нового формування з буксовими вузлами.

Виконання господарських взаємовідносин з цими контрагентами підтверджується наданими до уточненої позовної заяви ТТН, видатковими накладними, рахунками на оплату, оборотно-сальдовими відомостями.

Фактична сплата податку на додану вартість підтверджується копіями платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи.

Вказані операції, за результатом камеральної перевірки, контролюючим органом під сумнів поставлені не були.

Встановлюючи відсутність права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість відповідач, в акті перевірки, посилався на наявність кредиторської заборгованості, що зазначена у фінансовому звіті суб`єкта малого підприємництва від 24.07.2019 року №. Внаслідок чого і було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 року №.

З приводу такої позиції контролюючого органу суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що встановлені обставини справи свідчать про те, що така кредиторська заборгованість не стосується взаємовідносин позивача з ТОВ "Науково-виробнича фірма "Днепротехмаш", ТОВ "МС Трейд Україна", ТОВ "Об`єднання Євротрейд". Зазначена кредиторська заборгованість рахується перед "Арасинтус Холдінггс Лімітед компанія", ТОВ "Евро Миг", що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 62.1.

Вказані висновки суду першої інстанції, з огляду на доводи апеляційної скарги, відповідачем не заперечуються.

Отже, встановивши зазначені обставини справи, зокрема, фактичну сплату позивачем ПДВ у вартості придбаного товару (робіт/послуг), суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з позицією відповідача щодо відсутності у підприємства права на бюджетне відшкодування.

Крім цього встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 20.09.2019 року №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та від 20.09.2019 року №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, стали висновки відповідача щодо неправильності визначення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

Така позиція контролюючого органу фактично полягає у тому, що рядок 16.1 декларації, у відповідності до положень Порядку №21, є від`ємним значенням попереднього звітного (податкового періоду), а не від`ємним значенням поточного звітного періоду, у зв`язку з чим при визначенні бюджетного відшкодування позивач безпідставно прийняв до уваги показники рядка 16.1 Декларації.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом "б" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника.

Загальна сума податкових зобов`язань поточного звітного періоду відображається у рядку 9 декларації з податку на додану вартість. Загальна сума податкового кредиту поточного звітного періоду відображається у рядку 17 декларації з податку на додану вартість.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 розділу V наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 у рядку 16 декларації з податку на додану вартість відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду). Отже, рядок 17 декларації з податку на додану вартість включає в себе значення рядка 16, у тому числі рядка 16.1.

Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду формується: рядок 17 - рядок 9 декларації з ПДВ.

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обрахунок контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду без врахування рядка 16.1 суперечить наведеним положенням норм податкового законодавства.

Враховуючи дослідженні обставини, які контролюючим органом визначено як підстави для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не мав фактичних та правових підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції, яка була висловлена Верховним Судом України в постановах від 31.05.2016 року у справі №826/11379/14, від 10.05.2016 року у справі №п/800/362/15, від 20.04.2016 року у справі №826/16796/14, від 12.04.2016 року у справі №813/7851/13-а, від 01.03.2016 року у справі №826/4860/13-а, від 03.02.2016 року у справі №826/72/15, від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14, від 24.11.2015 року у справі №816/1229/14 (21-3669а15), від 17.11.2015 року у справі №2а-18442/11/2670, від 16.09.2015 року у справі №826/4418/14 (21- 1465а15).

Дослідивши суть виниклих між сторонами спірних відносин та висновки, які зроблені Верховним Судом України під час розгляду справи щодо бюджетного відшкодування, суд першої інстанції зазначив те, що сам факт визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не призведе до ефективного відновлення права платника податків, оскільки невиконання або неналежне виконання рішення суду в частині відображення інформації про скасування податкових повідомлень-рішень, та як наслідок узгодження сум бюджетного відшкодування по декларації за червень 2019 року, призведе до необхідності повторного звернення позивача до суду.

З цих підстав суд першої інстанції зроблено висновок про те, що оскільки податкові повідомлення-рішення, що є предметом спору у цій справі, є протиправними і підлягають скасуванню, поновлення порушених прав позивача може бути здійснено шляхом зобов`язання відповідача здійснити заходи по відшкодуванню податку на додану вартість, передбачені статтею 200 Податкового кодексу України та положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26.

Відносно висновків суду першої інстанції щодо належного способу захисту права, апеляційна скарга аргументів не містить.

Не містить апеляційна скарга і аргументів відносно рішення суду, в частині розподілу судом першої інстанції судових витрат, зокрема, в частині витрат на правничу допомогу.

Таким чином, встановивши зазначені обставини справи, дослідивши аргументи відповідача, з яким останній пов`язує незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №160/10490/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 28.05.2020р.

Повне судове рішення складено 29.05.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк