Справа № 240/9295/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9295/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

25 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа: Житомирський прикордонний загін про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (відповідача), третя особа: Житомирський прикордонний загін, про:

- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за № 95 від 14.05.2019.

- зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 04.09.2017, внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, довічно, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", з урахуванням раніше виплаченої суми - 58255.20 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 26.12.2019 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення про відмову у призначенні виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії Адміністрації Державної прикордонної служби з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за № 95 від 14.05.2019.

Також зобов`язав Адміністрацію Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому інвалідності 2 групи з 04.09.2017, внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" з прийняттям відповідного рішення та урахуванням висновків суду, викладених у даній справі. У решті позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що згідно довідки від 21.09.2012 серії 10 ААБ № 239839 позивачу встановлено 3 групу інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим йому була призначена та виплачена одноразова грошова допомога в сумі 58255,20 грн. 04.09.2019 позивачу встановлено 2 групу інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Під час розгляду наданих позивачем документів 14.05.2019 Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято рішення № 95 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, з підстав того, що термін між первинним та повторним оглядами складає понад дворічний термін. Вважає, що абз. 2 ч. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набрав чинності з 01.01.2017, а тому, не може застосовуватись до спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, оскільки застосування даної норми можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 04.09.2017.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 02.09.2012, відповідно до довідки до акту огляду Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії серії №2 серії 10 ААБ №239839 від 21.09.2012, ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності, причиною інвалідності зазначено поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим йому було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 58255,20 грн.

Згідно довідки до акту огляду Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії серії №2 серії 12 ААА №861539 від 25.09.2017, ОСОБА_1 , після повторного огляду встановлено II групу інвалідності з 04.09.2017 довічно, причиною інвалідності зазначено - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

22.03.2019 позивач звернувся до Житомирського прикордонного загону Державної прикордонної служби України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, згідно ст. 16 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

14.05.2019, Державною прикордонною службою України прийнято рішення № 95 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ОСОБА_1 з посиланням на те, що між первинним та повторним оглядом пройшов понад дворічний термін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закону №2011-XII)одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

У випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам (ч. 2 ст. 16-3 Закону №2011-XII).

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 6, 9 ст. 16-3 Закону №2011-XII).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Згідно п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Відповідно до п. 6 Порядку № 975 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Отже, з аналізу вищевикладеного встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у військовослужбовця з дати зазначеної у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - з дати зазначеній у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності, при цьому, підставою для призначення та виплати одноразової грошової допомоги є захворювання, пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Таким чином, нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності.

Положення статті 16-3 цього Закону застосовуються при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи (меншого відсотка втрати працездатності) та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи (більшого відсотка втрати працездатності).

В свою чергу, стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент первинного встановлення позивачу групи інвалідності - 02.09.2012 зазначені вище Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок №975 не містили норми, яка б встановлювала строк реалізації права на одноразову грошову допомогу при подальшому встановленні особі інвалідності за наслідками повторного медичного огляду.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII у Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пункт 4 статті 16-3 доповнено абзац другий такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності.

Саме ця норма стала підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Як встановлено судом першої інстанції з 02.09.2012, відповідно до довідки до акту огляду Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії серії №2 серії 10 ААБ №239839 від 21.09.2012, ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності, причиною інвалідності зазначено поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим йому було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 58255,20 грн.

Згідно довідки до акту огляду Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії серії №2 серії 12 ААА №861539 від 25.09.2017 ОСОБА_1 після повторного огляду встановлено II групу інвалідності з 04.09.2017 довічно, причиною інвалідності зазначено - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першоїї інстанції та не погоджується з доводами апеляційної скарги, що оскільки між зверненнями пройшов дворічний термін, тому позивач немає права на отримання одноразової грошової допомоги.

При цьому зазначає, що з урахування приписів ст. 58 Конституції України, ч. 5 ст. 242 КАС України, ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016, який набрав чинності 01.01.2017, не можуть розповсюджуватись на спірні правовідносини. Застосування даної норми стосовно ОСОБА_1 можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 04.09.2017.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30 вересня 2019 року по справі № 825/1380/18, в постанові від 22 серпня 2019 року по справі № 806/2180/18, в постанові від 20 березня 2018 року по справі № 295/3091/17.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено, що рішення Державної прикордонної служби України від 14 травня 2019 року № 95 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ОСОБА_1 , будь-яких визначених ст. 16-4 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" підстав не містить.

За таких підстав, ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, а тому Державна прикордонна служба України неправомірно відмовила ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", - рішення Державної прикордонної служби України від 14.05.2019 року № 95 є протиправним та підлягало скасуванню.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, зважаючи на наявність порушеного права та необхідність його судового захисту, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою статті 245 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби повторно розглянути заяву позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності з 04.09.2017 у розмірі та порядку, встановленому Порядком №975 та ст.16 Закону №2011-XII з прийняттям відповідного рішення та урахуванням висновків суду, викладених у даній справі.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.