Справа № П/320/229/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2020 року П/320/229/20
Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в порядку письмового провадженняу м. Києві заяву представника позивача (адвоката) Стащука Володимира Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.08.2019 № Ф-452968-54 на суму 7780 (сім тисяч сімсот вісімдесят) грн. 34 коп.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (; адреса місцезнаходження 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-а) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 470 (чотириста сімдесят) грн. 40 коп.

20 травня 2020 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі П/320/229/20, оскільки судом не вирішено питання про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу адвокатом саме у розмірі 4802,50 гривень.

Частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки судове рішення було ухвалено у порядку письмового провадження суд прийняв рішення про здійснення розгляду даної заяви також у письмовому провадженні.

Відповідно до положень статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача, адвокатом Стащуком В.А. у відповіді на відзив на позовну заяву, заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою позивачем від адвоката в рамках адміністративної справи № 320/229/20 у суді в розмірі 4802,50 грн.

У письмових запереченнях від 16.03.2020 №8527/20, поданих представником Головного управління ДПС у Київській області про відшкодування витрат на правничу допомогу, зазначено, що заявлені витрати на правничу допомогу в сумі 4802,50 грн. є не доведеними, оскільки у представника позивача наявні аналогічні рішення по справі з аналогічним предметом спору та аналогічними мотивами, що спрощувало роботу адвокату при підготовці даного адміністративного позову, відтак адвокату, який надавав правову допомогу позивачу, не потрібно було вивчати додаткові джерела права. Також відповідач звернув увагу суду на те, що відповідно до ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України типові справи відносяться до справ незначної складності. Крім цього, відповідач зазначає, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову тривалістю у п`ять годин та вартістю послуг у розмірі 4802,50 грн. не є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Дослідивши матеріали справи та докази, додані до заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 по справі П/320/229/20 був адвокат Стащук Володимир Анатолійович, який діяв на підставі ордеру серії АО № 1002031 та договору про надання правової допомоги від 25.01.2020.

19 лютого 2020 року сторонами підписано акт прийому - передачі наданих послуг, відповідно до якого адвокат Стащук Володимир Анатолійович передав, а ОСОБА_1 прийняла виконання договору від 25 січня 2020 року про надання правової допомоги адвокатом наступні виконані послуги по справі № П/320/229/20 підготовлення позову, збирання доказів, розрахунок судових витрат, надання правової допомоги (усних консультацій) вчинення інших дій поза судовим засіданням безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у даній справі. До сплати було видано квитанцію до прибуткового касового ордера № 19 від 19.02.2020 на суму 4802,50 грн.

Згідно з частиною 7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа №810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа №826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Крім того, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст.30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставин Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що згідно акту прийму - передачі наданих послуг від 19.02.2020, адвокат Стащук Володимир Анатолійович надав професійну правничу допомогу ОСОБА_1 на підставі договору від 25.01.2020, пов`язану з підготовленням позову, збирання доказів, розрахунок судових витрат, надання правової допомоги (усних консультацій) вчинення інших дій поза судовим засіданням безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у даній справі на суму 4802,50 грн., яка була сплачена позивачем адвокату

Відповідач у письмових запереченнях від 16.03.2020 звертає увагу суду на недоведеність суми послуг адвоката у розмірі 4802,50 грн., оскільки у представника позивача наявні аналогічні рішення по справі з аналогічним предметом спору та аналогічними мотивами, що спрощувало роботу адвокату при підготовці даного адміністративного позову, відтак адвокату, який надавав правову допомогу позивачу, не потрібно було вивчати додаткові джерела права, також відповідач звернув увагу суду на те, що відповідно до ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України типові справи відносяться до справ незначної складності. Крім цього, відповідач зазначає, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову тривалістю у п`ять годин не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Суд частково погоджується із доводами відповідача про недоведеність вартості наданих послуг, виходячи з такого.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт згідно Акту прийому - передачі від 19.02.2020 суд зазначає, що він взагалі не містить детального розрахунку виконаних робіт та витраченого часу, а містить загальний перелік робіт, які зазвичай виконуються представниками сторін.

Крім цього, суд зазначає, що справа № П/320/229/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.08.2019 року № Ф-452968-54 є справою незначної складності і судова практика в даній категорії справ є усталеною з точки зору одностайних правових висновків Верховного Суду.

Також суд звертає увагу на те, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала справа № 320/1491/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 03.12.2018 № Ф-452968-54, де зміст позовної заяви майже співпадає зі змістом позовної заяви по справі №П/320/229/20.

Враховуючи викладене, фактичний об`єм виконаної адвокатом роботи, зокрема, складання позовної заяви обсягом десять аркушів, з яких 5-9 аркуші це виключне цитування Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, складність справи, а саме вказана справа є справою незначної складності, суд вважає, що розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу які підлягають компенсації позивачу за рахунок Головного управління ДПС у Київській області мають складати у розмірі 1921,00 грн.

Вказаний розмір витрат обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час підготовки позовної заяви по справі № П/320/229/20, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду по справі.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 137 ,139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Стащука Володимира Анатолійовича про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Постановити додаткове судове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-а; ).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цією ухвалою, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Панченко Н.Д.