Справа № 520/1092/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 р. № 520/1092/2020 Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

за участі секретарі судового засідання - Мараєвої О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про скасування припису і постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням уточнень, про скасування припису і постанови.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020р. прийнято

до розгляду заяву про уточнення позовних вимог із заміною неналежного відповідача у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про визнання протиправними та скасування припису і постанови належним - Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та залученням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки перевірки, на підставі яких Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області складено спірні припис та постанову, суперечать дійсним обставинам. Позивач вказував що нежитлові будівлі, які були предметом перевірки, не є капітальною будівлею. Нежитлові будови за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційними номерами № 21 та 22 є тимчасовими будівлями, площею 14 кв.м та 30 кв.м., без улаштування фундаменту, а тому їх зведення має відбуватися за правилами, встановленими для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності і не потребує подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області ( під час перебування його у стані первинного відповідача) надійшов відзив на позов, в якому, заперечуючи проти позову, вказав, що позивачу надано згоду на розміщення двох стаціонарних тимчасових окремо розташованих споруд, основною ознакою яких є відсутність у таких будов фундаменту та обмеження площею до 30 кв.м. по зовнішньому контуру. Водночас, перевіркою встановлено наявність однієї споруди площею більше 30 кв.м. з єдиною покрівлею та фундаментом, яка відноситься до класу СС1, на якій проводились будівельні роботи без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим порушено норми п.1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ № 466 від 13.04.2011 р. Відтак, вважав, що оскаржувані припис та постанова є законними.

В Україні запроваджено карантин, внаслідок спалаху коронавірусної інфекції COVID-19.

Вказаний факт є загальновідомим та не потребує доказуванню, в силу ч.3 ст.78 КАС України.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, з метою попередження розповсюдження інфекційних захворювань, у тому числі викликаних коронавірусною інфекцією COVID-19 , на виконання Наказу Голови Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 року № 04-05/08 (https://adm.hr.court.gov.ua/sud2070/pres-centr/news/911994/), Рішення зборів суддів Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 року № 3, розпорядження Голови Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року № -03-04/02 "Про впровадження в суді протиепідемічних заходів" (https://adm.hr.court.gov.ua/sud2070/pres-centr/news/909163/), враховуючи рішення Ради суддів України від 16.03.2020 року № 9рс-168/20, беручи до уваги приписи Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

До Департаменту листом від 12.11.2019 року № 010-5380/153 звернулось Головне управління ДСНС в Харківській області з проханням проведення перевірки дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" ( т.1 а.с. 120-121)

Департаментом на підставі наказу від 16.12.2019 року №325-П, направлення від 16.12.2019 року № 978-Н проведено позапланову перевірку на об`єкті "Будівництво будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 " щодо дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил ( т.1 а.с.122-123), результати якої викладено в акті від 28.12.2019 року № 978-А ( т.1 а.с.124-127).

За результатами проведеної перевірки Департаментом встановлено факт наявності за адресою: АДРЕСА_1 нежитлової будівлі площею приблизно 50 кв.м., в якій розміщено обладнання для шиномонтажу. На момент перевірки виконання будівельних робіт закінчено.

При огляді встановлено, що будівля пов`язана з бетонною основою та за розмірами не відповідає вимогам ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності ".

Позивачем надано наступні документи, зокрема, державний акт на право власності на землю від 03.04.2002 серії ХР № 043294; паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності площею 14 кв.м. (мета використання - для зберігання матеріалів) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер № 21, дійсний до 02.12.2019; паспорт прив`язки стаціонарної тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності площею 30 кв.м. (мета використання - для зберігання матеріалів) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер № 22, дійсний до 02.12.2019.

Вказані документи також надано до матеріалів справи, разом з рішенням Балаклійської міської ради від 23.01.2015 року № 27-VI, яким надано позивачу згоду на розміщення тимчасових споруд відповідно до паспортів прив`язки ( т.1 а.с.42-64).

Документів, які надають право на початок виконання будівельних робіт на об`єкті перевірки не надано.

Відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформація щодо об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Як наслідок, Департаментом було встановлено факт виконаних будівельних робіт на об`єкті без відповідного документа, що надає право на виконання будівельних робіт.

За зовнішніми ознаками та наявною інформацією об`єкт можливо віднести до класу наслідків СС1. На момент перевірки на об`єкті завершені будівельні роботи. Під час перевірки проводилась фото та відеофіксація.

Як наслідок, встановлено факт виконаних будівельних робіт на об`єкті, який за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п.1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ № 466 від 13.04.2011 р.

Департаментом складено у відношенні позивача протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 28.12.2019 року, яким повідомлено про дату, час та місце розгляду справи; припис від 28.12.2019 року № 978-Пр, яким вимагалось привести, в термін до 28.02.2020 року об`єкт у відповідність вимогам законодавства шляхом отримання права на виконання будівельних робіт, або у попередній стан ( т.1 а.с.138-141).

Позивач від підпису та отримання вищевказаних акту, протоколу та припису відмовилась та останні направлені на її адресу поштою ( т.1. а.с.151).

За наслідками розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності Департаментом складено постанову від 08.01.2020 року № 1/1020-115, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення п.1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ № 466 від 13.04.2011 р. та, згідно п.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності", накладено штраф у розмірі 75672 грн. (т.1 а.с.142-143).

Позивач, не погодившись з вказаними приписом та постановою, звернувся до суду за їх оскарженням, зазначивши, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" не вимагається наявність повідомлення про початок виконання будівельних робіт відносно тимчасових споруд.

По суті позову суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (надалі - Закон) тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Положеннями ст.32 Закону встановлено, що клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта. Клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством. Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови). Усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності): незначні наслідки - СС1; середні наслідки - СС2; значні наслідки - СС3.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.34 Закону, замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

Згідно з ч.1 та 2 ст.36 Закону, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Відповідно п.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності" суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинене щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Згідно із пунктом 13 зазначеного Порядку ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронний кабінет до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 406 затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, до якого п.7 віднесено розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності відповідно до статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 N 244 (зареєстровано в Мінюсті 22 листопада 2011 р. за N 1330/20068), затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності ( надалі - Порядок № 244).

Пунктом 1.3 Порядку № 244 визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Стаціонарна ТС - споруда, яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв.м. ( п.1.4 Порядку № 244).

За положеннями пунктів 2.1, 2.20, 2.21 Порядку підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС, установлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки.

Пунктом 2.23 Порядку № 244 встановлено, що після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки.

Розглядаючи вказану справу, суд погоджується з тим, що спірні припис та постанову видано законно та у своїх висновках виходить з наступного.

Так, позивач вказував, що нежитлові будови за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційними номерами № 21 та 22 є тимчасовими будівлями, площею 14 кв.м та 30 кв.м., отже, не потребують наявності повідомлення про початок виконання підготовчих робіт.

На підтвердження цього позивач посилався на технічний висновок ТОВ "Харківреконструкція" ( т.1 а.с.76-85).

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачу було надано дозвіл на розміщення двох стаціонарних, тобто, окремо розміщених споруд.

У свою чергу, під час перевірки виявлено наявність однієї споруди з єдиною покрівлею без жодних розмежувань, з яких можливо б було встановити дві окремо розміщені тимчасові споруди та з фундаментом.

Крім того, на час перевірки строк дії паспортів прив`язки, наданих позивачем, скінчився.

Водночас, суд вказує, що рішенням Балаклійської міської ради від 23.01.2015 року № 27-VI визначено цільове призначення об`єктів, щодо яких проведено перевірку - для зберігання матеріалів, однак, розглядом справи встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що останні використовувались за іншим призначенням, як приміщення шиномонтажу.

Щодо технічного висновку, на який посилався позивач, такий складено лише з метою отримання якісних та кількісних характеристик саме експлуатаційної придатності об`єктів, а не з метою встановлення відповідності таких критеріям, унормованим ст.28 Закону.

Крім того, у висновку експерт також зазначає, що покрівля об`єктів є єдиною, що, на думку суду, виключає можливості їх ідентифікації як окремих.

Відповідно до ст.ст. 73-75 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вказаний технічний висновок наведеним нормам КАС України, як доказ, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог, не відповідає, та суд критично оцінює наведену у висновку інформацію, зокрема, щодо вимірювання споруд № 21 та № 22 як окремо розташованих, за наявності єдиної покрівлі.

До того ж, вказаний технічний висновок судом не приймається в якості належного доказу, оскільки такого на час перевірки не існувало.

Крім того, суд вказує, що у спірному приписі від 28.12.2019 року встановлено особливі умови, а саме, заборону експлуатації об`єкту, однак, самим же висновком, який складений після видання припису, вказано, що об`єкт експлуатується (а.с. 79).

Тобто, споруди № 21 та № 22 побудовані всупереч паспортів прив`язки не як окремо розташовані, а є одним комплексом з єдиною покрівлею, тобто, є єдиною будівлею, площа якої перевищує ту, що нормативно закріплена ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

При цьому, як вже вказано вище, перевіркою на об`єкті встановлено наявність фундаменту, який за зовнішніми ознаками підпадає під ознаки стрічкового фундаменту із підкладенням бетонних плит та є різновидом фундаменту неглибокого закладання, який є найбільш поширеним типом фундаменту для будівель класу СС1.

У технічному висновку з зазначеного приводу вказано про категорію відповідності А, відсутність фундаменту, наявності підстави - бетонних плит, встановлених на ущільнений щебенем ґрунт без виконання земляних робіт.

Водночас, суд вказує, що саме твердження контролюючого органу йдуть в узгодженні з відповідними ДБНами.

Так, у ДБН В.2.1-10:2018 р. зазначено, що фундамент неглибокого закладання -фундамент споруди заглиблений не більш ніж на один поверх, навантаження від якого передається на основу через підошву

У пунктах у ДБН В.2.1-10-2009 зазначено, що до малозаглиблених слід відносити фундаменти, підошва яких розташовується в межах глибини промерзання ґрунтів.

За конструкцією фундаменти поділяють на: окремо розташовані стовпчасті, стрічкові, щільові просторові, спеціальні з анкерами, із забивних блоків чи коротких паль, перехресні системи стрічок, плитні, коробчасті, просторово-рамні, які можуть бути мало-заглиблені, мілкого закладання та заглиблені для споруд, що влаштовують у котлованах.

За способом улаштування розрізняють фундаменти з вийманням або без виймання ґрунту.

Після складання спірних приписів та постанови, позивачем надано копію паспорту прив`язки, що виданий 11.02.2020 року, відповідно до якого, на експлікації фасадів зображено споруди зблокованими, під єдиною покрівлею без змін площ, тобто, у тому вигляді, в якому вони існували на момент проведення заходу контролю та на час видання паспорту, що свідчить про те, що фактично позивач намагається усунути виявлені перевіркою порушення, тобто, погодився з ними.

На користь цього також свідчить, що після розміщення ТС за первинними паспортами прив`язки, позивачем не виконано вимог п 2.23 Порядку № 244, тобто не повідомлено відповідний орган місцевого самоврядування про виконання вимог паспортів прив`язки відповідною заявою за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, доказів протилежного суду не надано, а розглядом справи доведено, що споруди № 21 та № 22 побудовані всупереч паспортів прив`язки не як окремо розташовані, а є одним комплексом з єдиною покрівлею, тобто, є єдиною будівлею, площа якої перевищує ту, що нормативно закріплена ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тобто, не підпадають під визначення тимчасових споруд.

Крім того, в аспекті неподання вказаних доказів суду першої інстанції та меж апеляційного перегляду, суд зазначає, що ч.4 ст.308 КАС України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Підсумовуючи наведене, суд погоджується з висновками перевірки, що об`єкт перевірки є спорудою, площа якої перевищує встановлені ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обмеження, яка відноситься до класу СС1, на якій проводились будівельні роботи без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, чим порушено норми п.1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ № 466.

Згідно ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем було доведено законність спірних припису та постанови.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про скасування припису і постанови- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 01 червня 2020 року.

Суддя Заічко О.В.