Справа № 1.380.2019.005117
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005117 пров. № А/857/5482/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Горонного О.О.,

представника відповідача Панюри Н.В.,

представника відповідача Пограничного В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області (далі - Боянецька сільська рада, відповідач) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року (ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін Львівським окружним адміністративним судом під головуванням судді Сакалоша В.М., повний текст рішення складено 24.03.2020 року) у справі №1.380.2019.005117 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, суд -

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області (далі - Боянецька сільська рада, відповідач) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області №07 від 18.04.2019 року «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №444/53/18 за позовом ОСОБА_1 до Боянецької сільської ради про визнання протиправною бездіяльності»;

- зобов`язати Боянецьку сільську раду Жовківського району Львівської області повторно розглянути на черговій сесії сільської ради заяву ОСОБА_1 від 30.11.2017 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га в урочищі «Щербаневі городи» в межах населеного пункту села Боянець Жовківського району Львівської області, з врахуванням норм чинного законодавства та правової оцінки наданої судом.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що 18.04.2019 Боянецькою сільською радою було прийнято рішення №07 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №444/53/18 за позовом ОСОБА_1 до Боянецької сільської ради про визнання протиправною бездіяльності». Даним рішенням сільська рада відмовила позивачу в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га в урочищі «Щербаневі городи» в межах населеного пункту села Боянець, з підстав невідповідності розташування вказаної земельної ділянки містобудівній документації Генеральному плану с. Боянець, яким не передбачено розташування земель сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту.

ОСОБА_1 таке рішення вважає протиправним, необґрунтованим, прийнятим без відповідних на те правових підстав та таким, що не відповідає фактичним обставинам. Зазначає, що згідно викопіювання з Генерального плану села Боянець вказана земельна ділянка позначена як «інвестиційно приваблива територія». Водночас згідно листа-довідки Відділу у Жовківському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області наданого на заяву позивача, відповідно до проекту роздержавлення та приватизації земель Боянецької сільської ради, відображені на долучених графічних матеріалах землі відносяться до сільськогосподарського призначення, угіддя-рілля.

Вказує, що «цільове призначення земельної ділянки (категорія земель та певний вид використання в межах відповідної категорії земель) в розумінні Земельного кодексу України та «функціональне призначення території» в розумінні Генерального плану села Боянець, як містобудівної документації розробленої відповідно до містобудівного законодавства та державних будівельних норм не є тотожними та однорідними поняттями в регулюванні певних земельних відносин, оскільки в межах певної функціональної території села Боянець, визначеною містобудівною документацією, зокрема Генеральним планом, можуть бути різні цільові призначення земельних ділянок. Наголошує, що Земельний кодекс України не містить визначення «інвестиційно привабливої території», а тим більше не відносить таку до жодної із категорій цільового призначення, передбаченого ст. 19 Земельного кодексу України чи виду використання земельної ділянки в межах відповідної категорії земель. Також позивач зазначає, що передання земельної ділянки, віднесеної до земель сільськогосподарського призначення (рілля) до функціонального призначення «інвестиційно приваблива територія» згідно генерального плану населеного пункту, без зміни її цільового призначення суперечить приписам земельного Законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області №07 від 18.04.2019 року «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду по справі №444/53/18 за позовом ОСОБА_1 до Боянецької сільської ради про визнання протиправною бездіяльності».

Зобов`язано Боянецьку сільську раду Жовківського району Львівської області повторно розглянути на черговій сесії сільської ради заяву ОСОБА_1 від 30.11.2017 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га в урочищі «Щербаневі городи» в межах населеного пункту села Боянець Жовківського району Львівської області, з врахуванням норм чинного законодавства та правової оцінки наданої судом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що відповідно до затвердженого генерального плану села Боянець в межах населеного пункту не передбачено розташування земель сільськогосподарського призначення, рішення про затвердження генерального плану ніким не оскаржується і є чинним, посилання на довідку ГУДФС у Львівській області від 30.05.2018 року №19350/10/13-01-12-33 як доказ користування земельною ділянкою є безпідставним, з 06.10.1993 року, тобто з моменту видачі ухвали Боянецької сільської ради про виділення земельної ділянки позивач її не виконав та не оформив документів на право власності або користування земельною ділянкою.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, що аналогічні тим, які викладені в рішенні суду першої інстанції.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що ухвалою Боянецької сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 06.10.1993 року "Про виділення земельної ділянки для будівництва фермерського господарства фермеру ОСОБА_1 " було виділено земельну ділянку, площею 1,5 га в урочищі "Щербаневі городи" під будівництво фермерського господарства фермеру ОСОБА_1 (на підставі його заяви від 07.03.1993).

На підставі розпорядження № 204 від 28.10.1994 року було створено комісію по вибору земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва фермерських приміщень. Цього ж року на підставі заяви фермерського господарства ОСОБА_1 (вх.№16 від 15.04.1994) Львівським державним сільськогосподарським інститутом було розроблено та виготовлено генеральний план забудови фермерського господарства на земельній ділянці площею 1,5 га в урочищі «Щербаневі городи».

11.09.1995 року проведено вибір ділянки під будівництво фермерського господарства, про що було складено відповідний акт.

Рішенням сесії Боянецької сільської ради від 05.05.2015 року №04 був затверджений генеральний план с. Боянець Жовківського району Львівської області розроблений Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Центр просторового розвитку».

Рішенням сесії Боянецької сільської ради №27 від 24.09.2015 року було затверджено проект землеустрою щодо зміни меж села Боянець (загальною площею 472,1140 га.) Згідно викопіювання з генерального плану села Боянець Жовківського району, земельна ділянка площею 1,5 га в урочищі "Щербаневі городи" позначена як інвестиційно приваблива територія.

На підставі заключення № 14/01 від 12.03.2016 року "По відводу земельної ділянки під будівництво" під фермерське господарство фермера ОСОБА_1 , що складається з свинарника на 50 голів, криниці, житлового будинку, ангару, м`ясопереробного пункту потужністю 250 кг / зміну, приміщення для сільськогосподарської техніки, очисні споруди та автозаправку було виділено земельну ділянку 1,5 га у с. Боянець Жовківського району Львівської області.

06.11.2017 ОСОБА_1 звернувся із інформаційним запитом до відповідача, на який Боянецька сільська рада листом від 09.11.2017 року повідомила позивача, що спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності сільської ради і відповідно до Проекту роздержавлення і приватизації земель СП «Джерело» дана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а згідно діючого Генерального плану являється інвестиційно привабливою територією.

30.11.2017 року позивач звернувся до Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га в урочищі "Щербаневі городи" в межах населеного пункту с. Боянець комунальної власності земель сільськогосподарського призначення для фермерського господарства.

21.12.2017 року Боянецька сільська рада Жовківського району Львівської області надала позивачу відповідь № 585/02-14, в якій зазначила, що питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га для фермерського господарства в урочищі "Щербаневі городи" було розглянуто на сесії Боянецької сільської ради, що відбулася 14.12.2017 року, рішення не прийнято.

Вказану відповідь позивач оскаржив до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 року визнано протиправною бездіяльність Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 30.11.2017 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га в урочищі "Щербаневі городи" в межах населеного пункту села Боянець Жовківського району Львівської області.

Зобов`язано Боянецьку сільську раду Жовківського району Львівської області вирішити питання за заявою ОСОБА_1 від 30.11.2017 року про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га для ведення фермерського господарства в урочищі "Щербаневі городи" в межах населеного пункту села Боянець Жовківського району Львівської області.

Рішення набрало законної сили 04.09.2018.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 було встановлено судовий контроль за виконанням рішення від 31.07.2018.

Згідно протоколу засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, архітектури та будівництва Боянецької сільської ради від 28.03.2019 питання про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 по справі 444/53/18 за позовом ОСОБА_1 до Боянецької сільської ради було включено до порядку денного.

За результатами засідання, двадцять п`ятої сесії сьомого демократичного скликання відповідачем було прийнято Рішення від 18.04.2019 №07 відповідно до якого керуючись ст.144 Конституції України, с. 12, ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України, ст.26 п. 1 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Боянецька сільська рада вирішила відмовити ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га в урочищі «Щербаневі городи» в межах населеного пункту села Боянець, у зв`язку з невідповідністю розташування вказаної земельної ділянки містобудівній документації, Генеральному плану с. Боянець, яким не передбачено розташування земель сільськогосподарського призначення на території цього населеного пункту.

Не погоджуючись із обумовленим рішенням, вважаючи його незаконним та протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до відповіді наданої 19.08.2019 № 120/0-0.23-112/135-19 Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_1 на його заяву від 15.08.2019, про надання інформації щодо категорії земель відображених на долучених графічних матеріалах - землі відображені на них відносяться до земель сільськогосподарського призначення, угіддя-рілля (відповідно до проекту роздержавлення та приватизації земель). Причина відмови відповідача не відповідає чітко встановленому ЗК України переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки присвоєння земельній ділянці функціонального призначення «інвестиційно приваблива територія» без зміни її цільового призначення суперечить прямим приписам ЗК України.

Окрім того, суд виходив з того, що позивач фактично користується земельною ділянкою у зв`язку із чим тривалий час сплачує податок за земельну ділянку.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Згідно з ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно із частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як вказано у частині 2 статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Стаття 119 ЗК України встановлює можливість набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність), тобто громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство", що був чинним на момент виділення земельної ділянки для будівництва фермерського господарства фермеру ОСОБА_1 , селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" в редакції 1993 року земельні ділянки громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства передаються у приватну власність і надаються в користування, в тому числі на умовах оренди.

Передача земельних ділянок у приватну власність і надання їх в користування здійснюється із земель запасу, а також земель, вилучених (викуплених) у встановленому порядку.

Безплатно земельні ділянки передаються уприватну власність

громадян для ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється в порядку,передбаченому статтею 6 Земельного кодексу України.Передача громадянам безплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства провадиться один раз, про що Радою народних депутатів, яка передала земельну ділянку, робиться відмітка в паспорті або документі, який його замінює.

За плату передаються у приватну власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства земельні ділянки, розмір яких перевищує середню земельну частку.

У постійне користування земля надається громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства із земель, що перебувають у державній власності. У тимчасове користування земельні ділянки надаються, зокрема, із земель запасу, а також можуть надаватися із земель лісового і водного фондів.

Як встановлено Постановою Львівського окружного адміністративного суду усправі №444/53/19 від 31 липня 2018 року, вказана земельна ділянка була надана позивачу у довгострокове користування, що було підтверджено копією долученого до матеріалів справи договору на право тимчасового користування землею (а.с. 24 зворот).

Згідно з частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Селянське (фермерське) господарство ОСОБА_1 (СФГ ОСОБА_1 ) зареєстроване 17.12.1992 року.

Закон України "Про селянське (фермерське) господарство" у редакції від 14.10.1992 року передбачав, що після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування.

Відповідно до статті 17 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинна на момент винесення Боянецькою сільською радою народних депутатів Жовківського району Львівської області ухвали від 06.10.1993 року "Про виділення земельної ділянки для будівництва фермерського господарства фермеру ОСОБА_1 ") громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, вадміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у

власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки дляведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу.

Згідно з ст. 52 Земельного кодексу України (у редакції 1993 року) для ведення селянського (фермерського) господарства можуть передаватися у приватну власність або надаватися у користування земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів сільськогосподарських угідь і 100 гектарів усіх земель.

Конкретні розміри земельних ділянок громадян, які ведуть селянське (фермерське) господарство, у межах норм, установлених частиною першою цієї статті, визначають сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів диференційовано, з урахуванням

регіональних особливостей, спеціалізації та можливостей обробітку наданих земель переважно членами селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України (у редакції 1993 року), сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.(ст.22, 23 Земельного кодексу України у редакції від 1993 року).

Право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором (ст.24 вказаного ЗК України).

Відтак, нормами Земельного Кодексу України (у редакції яка була чинна на момент винесення Боянецькою сільською радою народних депутатів Жовківського району Львівської області ухвали від 06.10.1993 року "Про виділення земельної ділянки для будівництва фермерського господарства фермеру ОСОБА_1 ") до дати втрати чинності вказаного Кодексу - 01.01.2002 року передбачали, що передача у власність земельних ділянок в тому рахунку і для ведення фермерського господарства здійснювалась за рішеннями сільських рад. Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення, який нею погоджується. Право ж тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги щодо неоформлення позивачем права власності або користування земельною ділянкою, не встановлення меж земельної ділянки в натурі, то колегія суддів вказані доводи відхиляє, оскільки такі доводи не були предметом обговорення та дослідження в ході засідання сесії Боянецької сільської ради по питанню виконання Постанови Львівського окружного адміністративного суду у справі №444/53/19 від 31 липня 2018 року.

Окрім того, як було зазначено Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №444/53/19 від 31 липня 2018 року було встановлено, що вказана земельна ділянка була надана позивачу у користування, що було підтверджено копією долученого до матеріалів справи договору на право тимчасового користування землею (а.с. 24 зворот).

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позаяк, перелічені доводи апеляційної скарги не були покладені в основу оскаржуваного рішення, то відповідач, як суб`єкт владних повноважень не може посилатися на вказані доводи, які не були покладені в його основу.

Окрім того, відповідач в ході прийняття оскаржуваного рішення не врахував приведених вище положеньЗемельного Кодексу України (у редакції яка була чинна у період 1993-2020рр) щодо порядку оформлення права користування та права власності земельними ділянками та положення статті 119 ЗК України (в редакції чинній у період виникнення спірних правовідносин 2018-2020рр) щодо набувальної давності землекористування.

Як наслідок, суд вважає передчасним висновок відповідача про надання переваги у застосуванні генерального плату с.Боянець (який в часі затверджений значно пізніше ніж винесена ухвала Боянецької сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 06.10.1993 року "Про виділення земельної ділянки для будівництва фермерського господарства фермеру ОСОБА_1 " та акт комісії по вибору земельної ділянки від 11.09.1995 року про вибір ділянки під будівництво фермерського господарства ОСОБА_1 ) без дослідження обставин щодо того чи мало місце фактичне набуття позивачем права користування або власності на спірну земельну ділянку, в тому рахунку і за набувальною давністю (ст. 119 ЗК України) до моменту затвердження названою сільською радою генерального плану.

Як наслідок рішення Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області №07 від 18.04.2019 є таким що постановлено без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Водночас, при прийнятті такого рішення відповідач не з`ясував та не підтвердив належними у справі доказами обставин щодо цільового призначення спірної земельної ділянки та її зміни.

Згіднонаданого листа Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 120/0-0.23-112/135-19 від 19.08.2019року спірна земельна ділянка відносяться до земель сільськогосподарського призначення, угіддя-рілля (відповідно до проекту роздержавлення та приватизації земель).

Натомість, відповідач не надав суду доказів про те, що Боянецькою сільською радою було змінено призначення земельної ділянки площею 1,5 в урочищі «Щербаневі городи», яку на підставі заключення № 14/01 від 12.03.2016 року було відведено під будівництво фермерського господарства фермера ОСОБА_1 .

Як наслідок приведені відповідачем доводи про те, що розташування земель сільськогосподарського призначення не передбачене на території Боянецької сільської ради є необґрунтованими та не відповідає обставинам справи.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що питання з приводу оскарження рішення про затвердження генплану виходить за межі розгляду даної справи. На переконання колегії суддів, основними, є відомості щодо цільового використання земельної ділянки, відповідно до приписів вищезазначених норм Закону, які відображаються у державному земельному кадастрі, адже генеральний план населеного пункту відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розробляється з урахуванням його даних.

Щодо використання довідки від 30.05.2018 року №19350/1/13-01-12-33 як доказу користування позивачем земельною ділянкою, колегія суддів зазначає, що вказана довідка свідчить, що позивачз 2013 по 2018 роки сплачував сільськогосподарський податок (а.с. 29).

Окрім того, судом встановлено, що виходячи із вимоги, викладеної в заяві (а.с. 21) позивач просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки. До заяви були долучені копії реєстраційних документів селянського (фермерського) господарства, копії документів щодо вибору та надання земельної ділянки, копії картографічних документів.

Із змісту оскаржуваного рішення двадцять п`ятої сесії Боянецької сільської ради №07 від 18.04.2019 вбачається, що Боянецька сільська рада покликаючись на ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України, ст.26 п. 1 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішила відмовити ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га в урочищі «Щербаневі городи» в межах населеного пункту села Боянець, у зв`язку з невідповідністю розташування вказаної земельної ділянки містобудівній документації, Генеральному плану с. Боянець, яким не передбачено розташування земель сільськогосподарського призначення на території цього населеного пункту.

Проте, стаття 118 Земельного кодексу України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Зокрема частина 7 статті 118 Земельного кодексу України визначає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може були лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Однак, як зазначено вище предметом звернення позивача до Боянецької сільської ради 30 листопада 2017 року було надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки площею 1,5 га в урочищі "Щербаневі городи" в межах населеного пункту с. Боянець, а не надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Колегія суддів зазначає, що це дві різні підстави, які породжують різні правові наслідки для заявника, а тому відмова за частиною 7 статті 118 Земельного кодексу є незаконною.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено з матеріалів справи відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність свого рішення.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищенаведене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність доповнення мотивувальної частини рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі №1.380.2019.005117 висновками, що викладені вище.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020 року у справі №1.380.2019.005117 залишити без змін, доповнивши в частині мотивів, викладених у даній постанові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 28 травня 2020 року.