Справа № 200/2765/20-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 р. Справа№200/2765/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу в особі відокремленого підрозділу Лиманське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі позивач, КП «Компанія «Вода Донбасу») в особі відокремленого підрозділу Лиманське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області), про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДПС у Донецькій області від 14.01.2020 № Ю-1916-55 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 240 416,69 грн.

Позовні вимоги мотивовані наступним.

Позивач зазначає, що його місцезнаходженням, так і місцезнаходженням органу, на обліку якого він перебував є м. Слов`янськ та м. Красний Лиман (натепер Лиман) територія, на якій проводилася антитерористична операція (далі АТО), а тому за приписами чинного законодавства під час проведення АТО платники єдиного внеску звільняються від виконання обов`язків передбачених, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Крім того, позивач наголошує, що звертався до податкового органу із заявою від 05.11.2014 № 270 про звільнення від виконання обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

ГУ ДПС у Донецькій області надано відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач проти позову заперечує з таких мотивів.

Позивач є платником ЄСВ та в силу п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (надалі закон № 2464) зобов`язаний своєчасно нараховувати та сплачувати указаний платіж. В свою чергу відповідач, як контролючий орган, виконує обов`язки встановлені ст. 25 закону № 2464 та «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 499 (в редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016 № 393) зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 21.04.2016 за № 609/28739.

Згідно облікових даних з інформаційних систем органу доходів і зборів недоїмка з ЄСВ позивача станом на 31.12.2019 становила 240 416,69 грн., на підставі чого податковим органом сформовано відповідно до вимог чинного законодавства спірну у справі вимогу.

Звертає увагу суду, що зміни внесені у Закон № 2464 Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669 (далі закон № 1669) втратили чинність згідно із законом № 911, з 01.01.2016, отже з цього періоду будь-які пільги для платників відсутні.

Крім того, Законом України від 14.01.2020 № 440-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» пункт 9-4 «Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 виключено з 13.02.2020.

Дослідивши письмові докази та пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив таке.

КП «Компанія Вода Донбасу» є юридичної особою, , місцезнаходження: 87547, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця К. Лібкнехта, будинок 177А.

Лиманське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства є відокремленим підрозділом КП «Компанія Вода Донбасу», місцезнаходження ВП: 84402, Донецька обл., місто Лиман, вулиця Зелений Гай, будинок 16 А. (згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань)

14 січня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-1916-55 у загальному розмірі 240 416,69 грн., станом на 31.12.2019.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивач у межах процедури адміністративного оскарження звернувся до ДПС України зі скаргою від 23.01.2020, яка рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 21.02.2020. № 6696/6/99-00-08-01-06 залишена без задоволення, а оскаржувана вимога без змін.

Позивачем до матеріалів справи надано:

Заяву від 05.11.2014 № 270 на ім`я Краснолиманського відділення Слов`янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області про звільнення від виконання обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464;

Сертифікати (висновок) ТПП України про настання обставин непереборної сили № 1217 від 29.10.2014, № 1521 від 17.11.2014, № 1735 від 25.11.2014, № 1736 від 25.11.2014.

Відповідно даних ІКП позивача недоїмка з єдиного внеску станом на 31.12.2019 складала 240 416,69 грн.

Предметом спору у даній справі є правомірність винесення податковим органом спірної вимоги від 14.01.2020 № Ю-1916-55, а також перебування позивача, як платника єдиного внеску, на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, що обумовлює звільнення від виконання обов`язків, передбачених ч.2 ст.6 Закону №2464-VI на період проведення антитерористичної операції.

Письмові докази, що містяться у матеріалах справи досліджені судом в порядку передбаченому ст. 211 КАС України.

Спір щодо фактичних обставин справи між сторонами відсутній.

Правова позиція суду обґрунтована наступним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону № 2464-VІ регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13 березня 2015 року) такого змісту (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин):

« 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-рзатверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Місто Лиман, на території якого розташований податковий орган (Краснолиманське відділення Слов`янської ОДПІ) на обліку якого перебуває позивач, як платник єдиного внеску, входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р .

Судом встановлено, що спірна вимога була складена відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за період проведення антитерористичної операції, за наявності умови перебування позивача, як платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому в місті проведення цієї операції, без врахування положень Закону, який звільняє платника єдиного внеску від виконання обов`язків зі сплати єдиного внеску, що передбачено пунктом 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Суд зазначає, що відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов`язку сплати внесків, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання.

Посилання відповідача на Закон України від 14.01.2020 № 440-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», якими пункт 9-4 «Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 виключено з 13.02.2020, суд вважає неприйнятними, оскільки спірні правовідносини мали місце до внесення відповідних змін.

Аналогічне викладено в ухвалі Верховного Суду від 04.03.2020 справа №200/9571/19-а.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимога ГУ ДПС у Донецькій області від 14.01.2020 № Ю-1916-55 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 240 416,69 грн., складена у супереч вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даної справи суд врахував висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, викладені в постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №805/775/16-а, від 30.03.2018 у справі № 812/292/18, від 21.09.2018 у справі №805/3636/16-а, від 21.08.2018 у справі №805/826/16-а, від 25.09.2018 у справі №812/89/16, від 30.01.2018 у справі № 812/505/17, від 30.03.2018 року у зразковій справі № 812/282/18.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на підставі частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177А, ) в особі відокремленого підрозділу Лиманське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (84402, Донецька область, м. Лиман, вул. Зелений Гай, 16А, ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.2020 №Ю-1916-55 в сумі 240 416,69 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) на користь Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177А, ) в особі відокремленого підрозділу Лиманське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (84402, Донецька область, м. Лиман, вул. Зелений Гай, 16А, ) судовий збір у розмірі 3 606 (три тисячі шістсот шість) грн. 25 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» КАС України строки визначені ст. 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Повний текст судового рішення складено 28 травня 2020 року.

Суддя І.В. Буряк