Справа № 640/22125/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року м. Київ № 640/22125/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК»

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК» (далі також - позивач, ТОВ «ДБК») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати повністю Наказ Міністерства юстиції України №3451/7 від 11.09.2019 року «Про відмову у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК» від 25.27.2019 № 147/1»;

- визнати протиправним та скасувати повністю Наказ Міністерства юстиції України №3452/7 від 11.09.2019 року «Про відмову у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК» від 25.27.2019 № 147/3»;

- визнати протиправним та скасувати повністю Наказ Міністерства юстиції України № 345311 від 11.09.2019 року «Про відмову у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК» від 25.27.2019 № 147/2».

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що ТОВ «ДБК» звернулося до Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України із скаргами від 25.07.2019 року за №147/1, №147/2 та №147/3 про проведення перевірки правомірності прийнятих державним реєстратором Мельником Д.С. Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», м. Київ рішень щодо державної реєстрації права власності на відповідні об`єкти нерухомого майна (за адресою: АДРЕСА_1 , офісне приміщення № 26 , квартира НОМЕР_1 , офісне приміщення № 16 ), які, як вважає позивач, належать останньому на праві власності, за іншою фізичною особою, та про їх скасування.

Наказами Міністерства юстиції України від 11.09.2019 року за №3451/7, №3452/7, №3453/7 відмовлено у задоволенні скарг позивача (далі також - оскаржувані накази).

ТОВ «ДБК» вважає ці накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до висновків Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 03.09.2019 року зазначено, що у Державному реєстрі прав відсутні відомості щодо державної реєстрації прав власності ТОВ «ДБК» на приміщення, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо якого оскаржується. Крім того, виникнення права власності на приміщення у ТОВ «ДБК» не підтверджено доданими до скарг документами.

З огляду на те, що скарги подані особою, якою не підтверджено факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваних ним рішень, скарги задоволенню не підлягають.

Позивач із такими висновками не погоджується, вважає останні такими, що не відповідають фактичним обставинам та не є обґрунтованими.

Так, 02.09.2010 року між ТОВ «ЯР» () (Сторона 1) та ТОВ «ДБК» () (Сторона 2) укладено Договір № 3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1.

Згідно з положеннями пункту 1.1 вказаного Договору, з метою своєчасного спорудження Об`єкта будівництва Сторона 1 передає частину права і повноважень Замовника будівництва Об`єкта, а Сторона 2 приймає на себе частину прав і повноважень Замовника, які їй передаються за цим Договором.

Під Об`єктом будівництва Сторони розуміють житлово-офісний комплекс з підземним паркінгом і нежилими та творчими майстернями за адресою: АДРЕСА_1.

Під Об`єктом інвестування Сторони розуміють окреме приміщення в Об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва може бути виділене і зареєстроване як окремий об`єкт нерухомості. Об`єктом інвестування може бути квартира; нежиле приміщення (вбудоване або прибудоване); мащиномісце паркінгу.

Відповідно до пункту 3.1.1 вказаного Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 26.12.2014 року до Договору № 3 від 02.09.2010 року) визначено вичерпний перелік житлових приміщень, зокрема, номери квартир, що передаються Стороні 1 на виконання вказаного Договору.

Положеннями пунктів 2.5. та 2.7. цього Договору передбачено, що з метою виконання зобов`язань Сторони-2 (ТОВ «ДБК») за Договором, Сторона-1 (ТОВ «ЯР») при укладанні цього Договору передає Стороні-2 (ТОВ «ДБК») майнові права на всі об`єкти інвестування в Об`єкті будівництва (п. 2.5.).

Сторона-1 (ТОВ «ЯР») не має права відчужувати та обтяжувати будь-яким способом - майнові права, передані Стороні-2 (ТОВ «ДБК») за цим Договором, а також об`єкти інвестування, зазначені у переліку об`єктів інвестування (п. 2.7.).

Відповідно до пункту 2.9. Договору № 3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1 від 02.09.2010 року, Сторона-1 (ТОВ «ЯР») без письмового погодження зі Стороною-2 (ТОВ «ДБК») не має права підписувати чи виступати як Сторона за будь-якими договорами, укладеними на виконання цього Договору.

Вказаний Об`єкт будівництва, а саме: житлово-офісний комплекс з підземним паркінгом по АДРЕСА_1 введено в експлуатацію 15.12.2014 року, що підтверджується актом готовності об`єкта до експлуатації від 15.12.2014 року та сертифікатом серії ІУ № 20.

Після введення в експлуатацію вказаного житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1, згідно Розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 411 від 27.07.2015 року, йому присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1.

Згідно з Переліком інвесторів, затвердженого Директором ТОВ «ДБК» від 19.01.2016 року, ТОВ «ДБК» () у вказаному житлово-офісному комплексі з підземним паркінгом належить наступне нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме: квартира НОМЕР_1 , загальною площею 211,4 кв.м.; офісне приміщення № 26 , загальною площею 116,0 кв.м.; творча майстерня № 16, загальною площею 58,2 кв.м.

Крім того, підтвердженням факту належності вказаного нерухомого майна ТОВ «ДБК» є Перелік об`єктів інвестування, що передаються ТОВ «ДБК» на об`єкті будівництва житловий комплекс з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1, який є додатком до Договору № 3 від 02.09.2010 року, що підписаний Сторонами (ТОВ «ДБК» та ТОВ «ЯР»).

Копії вказаних документів ТОВ «ДБК» долучено до скарг.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що очевидним є те, що укладеним 02.09.2010 року між ТОВ «ЯР» та ТОВ «ДБК» Договором № 3 на будівництво житлово- офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1 та додатками до нього, чітко передбачено розподіл об`єктів нерухомого майна, де останньому (ТОВ «ДБК») належать квартира НОМЕР_1, загальною площею 211.4 кв.м., офісне приміщення № 26, загальною площею 116.0 кв.м., творча майстерня № 16, загальною площею 58,2 кв.м.

Разом з тим, в порушення пункту 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128 викладені позивачем у скаргах обставини відповідачем при прийнятті рішення не враховано, відповідачем не перевірено відомості, які мають значення для об`єктивного розгляду скарг позивача.

Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, оскільки дії відповідача суперечать Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128 та чинному законодавству України, крім того, порушують конституційне право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 26.12.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Міністерство юстиції України проти позовних вимог заперечує з огляду на наступне.

Підставою для прийняття оскаржуваних наказів є висновки Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарг ТОВ «ДБК», якою зазначено, що з відомостей Державного реєстру прав та доданих до скарги документів неможливо встановити належність права ТОВ «ДБК» на об`єкти нерухомого майна, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо яких оскаржується.

Отже, з огляду на те, що скарги подано особою, якою не підтверджено факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення, підстави для задоволення цих скарг у відповідача відсутні.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Через канцелярію суду 15.01.2020 року відповідачем подано заяву про долучення документів до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 27.01.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач заперечує проти тверджень, викладених у відзиві з підстав, зазначених у позовній заяві.

Через канцелярію суду 17.02.2020 року позивачем подано заяву про прискорення розгляду справи.

Через канцелярію суду 27.03.2020 року позивачем подано клопотання про закриття провадження у справі.

Через канцелярію суду 21.04.2020 року позивачем подано заяву про прискорення розгляду справи.

На електронну пошту суду 27.04.2020 року та через канцелярію суду 29.04.2020 року надійшли дві ідентичні за змістом заяви, в яких позивач повідомляє суд про відкликання клопотання від 27.03.2020 року про закриття провадження у справі та просить повернути його позивачу без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.220 року заяву позивача від 27.04.2020 року та від 29.04.2020 року про відкликання клопотання від 27.03.2020 року про закриття провадження у справі задоволено. Клопотання від 27.03.2020 року про закриття провадження у справі повернуто позивачу без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ТОВ «ДБК» подано до Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України скаргу від 25.07.2019 року №147/1 на рішення державного реєстратора, в якій просить:

1) провести перевірку правомірності прийнятого рішення державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», м. Київ, щодо державної реєстрації права власності на офісне приміщення № 26, загальною площею 116,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1;

2) скасувати рішення про державну реєстрацію від 24.06.2019 року (номер запису про право власності: 32156368), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47523305 від 26.06.2019 року 15:26:41, прийняте державним реєстратором Мельник Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», м. Київ, щодо державної реєстрації права власності на офісне приміщення №26, загальною площею 116,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування скарги від 25.07.2019 року №147/1 ТОВ «ДБК» зазначено, що 02.09.2010 року між ТОВ «ЯР» () (Сторона 1) та ТОВ «ДБК» () (Сторона 2) укладено Договір № 3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1.

Положеннями пунктів 2.5. та 2.7. цього Договору передбачено, що з метою виконання зобов`язань Сторони-2 (ТОВ «ДБК») за Договором, Сторона-1 (ТОВ «ЯР») при укладанні цього Договору передає Стороні-2 (ТОВ «ДБК») майнові права на всі об`єкти інвестування в Об`єкті будівництва (п. 2.5.).

Відповідно до пункту 3.1.1 вказаного Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 26.12.2014 року до Договору № 3 від 02.09.2010 року) визначено вичерпний перелік житлових приміщень, зокрема, офісне приміщення №26, загальною площею 116,0 кв.м., приміщення № 16, загальною площею 58,2 кв.м., квартира НОМЕР_1, загальною площею 211,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що передаються Стороні 1 на виконання вказаного Договору.

Водночас, на переконання ТОВ «ДБК», державним реєстратором Мельником Д.С. незаконно здійснено державну реєстрацію права власності офісного приміщення №26, загальною площею 116,0 кв.м., приміщення № 16, загальною площею 58,2 кв.м., квартира НОМЕР_1, загальною площею 211,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу №04/04/2016-26 від 04.04.2016 року, укладеного між останнім та ТОВ «ЯР», оскільки ТОВ «ЯР» не має права відчужувати та обтяжувати будь-яким способом майнові права, передані ТОВ «ДБК» відповідно до Договору від 02.09.2010 року №3 (в редакції Додаткової угоди №2 від 26.12.2014 року до Договору №3).

До скарги від 25.07.2019 року №147/1 ТОВ «ДБК» долучено копії: Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; Договору від 02.09.2010 року №3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1; Додаткової угоди від 12.11.2014 року №1 до Договору №3 від 02.09.2010 року на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1; Додаткової угоди від 26.12.2014 року №2 до Договору №3 від 02.09.2010 року; Акту готовності об`єкта до експлуатації від 15.12.2014 року №б/н; Сертифікату серії ІУ №20, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва об`єкта «Будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1»; Розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.07.2015 року №411 «Про присвоєння поштової адреси новозбудованому житлово-офісному комплексу з підземним паркінгом на вул. Ризькій, буд. 73-Г в Шевченківському районі м. Києва»; переліку інвесторів, за кошти яких ОВ «ДБК» збудувало будинок у місті Києві по вул. Ризька, 73-Г; Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ДБК».

За результатами розгляду скарги ТОВ «ДБК» від 25.07.2019 року №147/1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2019 року №25682-33-19, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації 03.09.2017 року складено Висновок, яким рекомендовано Міністерству юстиції України відмовити у задоволенні скарги ТОВ «ДБК» від 25.07.2019 року №147/1, оскільки скаргу подано особою, якою не підтверджено факт порушення її прав в результаті прийняття оскаржуваного рішення.

ТОВ «ДБК» подано до Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України скаргу від 25.07.2019 року №147/2 на рішення державного реєстратора, в якій просить:

- провести перевірку правомірності прийнятого рішення державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», м. Київ, щодо державної реєстрації права власності на приміщення № 16, загальною площею 58,2 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати рішення про державну реєстрацію від 24.06.2019 року (номер запису про право власності: 32156578), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47523566 від 26.06.2019 року 15:33:23, прийняте державним реєстратором Мельник Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», м. Київ, щодо державної реєстрації права власності на приміщення № 16, загальною площею 58,2 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування скарги від 25.07.2019 року №147/12 ТОВ «ДБК» зазначено, що 02.09.2010 року між ТОВ «ЯР» () (Сторона 1) та ТОВ «ДБК» () (Сторона 2) укладено Договір № 3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1.

Положеннями пунктів 2.5. та 2.7. цього Договору передбачено, що з метою виконання зобов`язань Сторони-2 (ТОВ «ДБК») за Договором, Сторона-1 (ТОВ «ЯР») при укладанні цього Договору передає Стороні-2 (ТОВ «ДБК») майнові права на всі об`єкти інвестування в Об`єкті будівництва (п. 2.5.).

Відповідно до пункту 3.1.1 вказаного Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 26.12.2014 року до Договору № 3 від 02.09.2010 року) визначено вичерпний перелік житлових приміщень, зокрема, приміщення № 16, загальною площею 58,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що передаються Стороні 1 на виконання вказаного Договору.

Водночас, на переконання ТОВ «ДБК», державним реєстратором Мельником Д.С. незаконно здійснено державну реєстрацію права власності офісного приміщення №26, загальною площею 116,0 кв.м., приміщення № 16, загальною площею 58,2 кв.м., квартира НОМЕР_1, загальною площею 211,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу №04/04/2016-16 від 04.04.2016 року, укладеного між останнім та ТОВ «ЯР», оскільки ТОВ «ЯР» не має права відчужувати та обтяжувати будь-яким способом майнові права, передані ТОВ «ДБК» відповідно до Договору від 02.09.2010 року №3 (в редакції Додаткової угоди №2 від 26.12.2014 року до Договору №3).

До скарги від 25.07.2019 року №147/2 ТОВ «ДБК» долучено копії: Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; Договору від 02.09.2010 року №3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1; Додаткової угоди від 12.11.2014 року №1 до Договору №3 від 02.09.2010 року на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1; Додаткової угоди від 26.12.2014 року №2 до Договору №3 від 02.09.2010 року; Акту готовності об`єкта до експлуатації від 15.12.2014 року №б/н; Сертифікату серії ІУ №20, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва об`єкта «Будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1»; Розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.07.2015 року №411 «Про присвоєння поштової адреси новозбудованому житлово-офісному комплексу з підземним паркінгом на вул. Ризькій, буд. 73-Г в Шевченківському районі м. Києва»; переліку інвесторів, за кошти яких ОВ «ДБК» збудувало будинок у місті Києві по вул. Ризька, 73-Г; Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ДБК».

За результатами розгляду скарги ТОВ «ДБК» від 25.07.2019 року №147/2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2019 року №25683-33-19, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації 03.09.2017 року складено Висновок, яким рекомендовано Міністерству юстиції України відмовити у задоволенні скарги ТОВ «ДБК» від 25.07.2019 року №147/2, оскільки скаргу подано особою, якою не підтверджено факт порушення її прав в результаті прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі вказаного висновку Комісії, наказом Міністерства юстиції України від 11.09.2019 року №3453/7 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «ДБК».

ТОВ «ДБК» подано до Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України скаргу від 25.07.2019 року №147/3 на рішення державного реєстратора, в якій просить:

1) провести перевірку правомірності прийнятого рішення державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та

реєстрації», м. Київ, щодо державної реєстрації права власності на квартиру НОМЕР_1 , загальною площею 211,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) скасувати рішення про державну реєстрацію від 24.06.2019 року (номер запису про право власності: 32154509), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47521391 від 26.06.2019 року 14:42:46, прийняте державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, Комунальне підприємство «Центр правової допомоги та реєстрації», м. Київ щодо державної реєстрації права власності на квартиру НОМЕР_1 , загальною площею 211,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги від 25.07.2019 року №147/3 ТОВ «ДБК» зазначено, що 02.09.2010 року між ТОВ «ЯР» () (Сторона 1) та ТОВ «ДБК» () (Сторона 2) укладено Договір № 3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1.

Положеннями пунктів 2.5. та 2.7. цього Договору передбачено, що з метою виконання зобов`язань Сторони-2 (ТОВ «ДБК») за Договором, Сторона-1 (ТОВ «ЯР») при укладанні цього Договору передає Стороні-2 (ТОВ «ДБК») майнові права на всі об`єкти інвестування в Об`єкті будівництва (п. 2.5.).

Відповідно до пункту 3.1.1 вказаного Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 26.12.2014 року до Договору № 3 від 02.09.2010 року) визначено вичерпний перелік житлових приміщень, зокрема, офісне приміщення №26, загальною площею 116,0 кв.м., приміщення № 16, загальною площею 58,2 кв.м., квартира НОМЕР_1, загальною площею 211,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що передаються Стороні 1 на виконання вказаного Договору.

Водночас, на переконання ТОВ «ДБК», державним реєстратором Мельником Д.С. незаконно здійснено державну реєстрацію права власності квартира НОМЕР_1 , загальною площею 211,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу №04/04/2016-220 від 04.04.2016 року, укладеного між останнім та ТОВ «ЯР», оскільки ТОВ «ЯР» не має права відчужувати та обтяжувати будь-яким способом майнові права, передані ТОВ «ДБК» відповідно до Договору від 02.09.2010 року №3 (в редакції Додаткової угоди №2 від 26.12.2014 року до Договору №3).

До скарги від 25.07.2019 року №147/3 ТОВ «ДБК» долучено копії: Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; Договору від 02.09.2010 року №3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1; Додаткової угоди від 12.11.2014 року №1 до Договору №3 від 02.09.2010 року на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1; Додаткової угоди від 26.12.2014 року №2 до Договору №3 від 02.09.2010 року; Акту готовності об`єкта до експлуатації від 15.12.2014 року №б/н; Сертифікату серії ІУ №20, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва об`єкта «Будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1»; Розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.07.2015 року №411 «Про присвоєння поштової адреси новозбудованому житлово-офісному комплексу з підземним паркінгом на вул. Ризькій, буд. 73-Г в Шевченківському районі м. Києва»; переліку інвесторів, за кошти яких ОВ «ДБК» збудувало будинок у місті Києві по вул. Ризька, 73-Г; Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ДБК».

За результатами розгляду скарги ТОВ «ДБК» від 25.07.2019 року №147/1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2019 року №25685-33-19, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації 03.09.2017 року складено Висновок, яким рекомендовано Міністерству юстиції України відмовити у задоволенні скарги ТОВ «ДБК» від 25.07.2019 року №147/3, оскільки скаргу подано особою, якою не підтверджено факт порушення її прав в результаті прийняття оскаржуваного рішення.

На підставі вказаного висновку Комісії, наказом Міністерство юстиції України від 11.09.2019 року №3452/7 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «ДБК».

Вважаючи накази Міністерства юстиції України від 11.09.2019 року №3451/7, №3452/7 та №3453/7 протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до змісту частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №1952), Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (далі також - Порядок №1128).

Згідно з абзацом 2 статті 9 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 5, 7, 10 частини першої статті 7 Закону №1952 Міністерство юстиції України: здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 37 Закону №1952 рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги), встановлено Порядком №1128.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1128 для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 12.01.2016 № 37/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2016 року за № 42/28172 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - Положення), визначено порядок створення, організаційні та процедурні засади діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), а також права та обов`язки її членів.

Пунктом 2 розділу 1 Положення встановлено, що Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок), забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу 3 Положення формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова.

Засідання комісії є правомочним у разі участі в ньому не менш як двох третин її складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1128 розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Така скарга у день її надходження реєструється суб`єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Відсутність обов`язкових відомостей у скарзі та документів, що долучаються до скарги, передбачених Законами, не є підставою для відмови у її реєстрації.

Скаржник може відкликати подану скаргу на будь-якому етапі її розгляду. У такому випадку скарга залишається без розгляду.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктом 8 Положення встановлено, що рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

Висновок комісії повинен містити такі відомості: дата, час та місце його складення; перелік осіб, присутніх на засіданні комісії; реквізити та суть скарги, розгляд якої здійснюється комісією; відомості про наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначені у скарзі, та інших обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги; окрема думка члена комісії у разі її наявності та оформлення у письмовому вигляді; узагальнюючий висновок щодо відповідності/невідповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішення, дії або бездіяльності суб`єкта оскарження, щодо задоволення кожної з вимог скаржника або відмови в їх задоволенні з відповідним обґрунтуванням та посиланням на норми законодавства; відомості про необхідність складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена частинами першою-п`ятою статті 166-11 та статтею 166-23 Кодексу України про адміністративні правопорушення; відомості про рішення/реєстраційні дії, що підлягають скасуванню, а також про дії, що підлягають вчиненню у зв`язку зі скасуванням рішення/реєстраційної дії або у зв`язку з визнанням оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, та про суб`єкта, що буде вчиняти такі дії.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 37 Закону №1952 за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: відмову у задоволенні скарги.

Пунктом 1 частини восьмої статті 37 Закону №1952 Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних наказів є висновки Комісії, якими відмовлено у задоволенні скарг ТОВ «ДБК».

Підставою для відмови у задоволенні скарг Комісією є не підтвердження ТОВ «ДБК» факту порушення його прав у результаті рішень державного реєстратора Мельника Д.С.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону №1952 скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Дослідивши долучені позивачем до матеріалів справи документи, які надавалися ТОВ «ДБК» у якості додатків до скарг на підтвердження факту порушення прав останнього оскаржуваними рішеннями державного реєстратора, суд дійшов наступних висновків.

На переконання позивача, право власності на офісне приміщення № 26, загальною площею 116,0 кв.м., на приміщення № 16 , загальною площею 58,2 кв.м., на квартиру НОМЕР_1, загальною площею 211,4 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується Договором від 02.09.2010 року №3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1, укладеного між ТОВ «ЯР» () (Сторона 1) та ТОВ «ДБК» () (Сторона 2).

Положеннями пунктів 2.5. та 2.7. цього Договору передбачено, що з метою виконання зобов`язань Сторони-2 (ТОВ «ДБК») за Договором, Сторона-1 (ТОВ «ЯР») при укладанні цього Договору передає Стороні-2 (ТОВ «ДБК») майнові права на всі об`єкти інвестування в Об`єкті будівництва (п. 2.5.).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, єдиним офіційним та належним способом підтвердження права власності на нерухоме майно є реєстрація такого права в порядку, встановленому Законом №1952.

Водночас, з документів, долучених до скарги, зокрема, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, судом встановлено відсутність відомостей щодо реєстрації ТОВ «ДБК» майнових прав на об`єкти нерухомості (об`єкти інвестування) на підставі Договору від 02.09.2010 року №3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по вул . Ризькій, буд. 73-А в Шевченківському районі м. Києва.

Крім того, у Переліку інвесторів, затвердженому директором ТОВ «ДБК» від 19.01.2016 року, на який посилається позивач, не міститься відомостей про право власності, зокрема ТОВ «ДБК» як одного з інвесторів, на спірні приміщення, та за своєю природою не є правовстановлюючим документом.

Зокрема, суд зазначає наступне.

Комісією надається оцінка рішенням державного реєстратора, перевіряються відомості, що містяться в Державному реєстрі речових прав чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не вирішуються питання щодо невиконання цивільно-правового договору.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна судом встановлено, що майнові права на спірні приміщення передано ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 04.04.2016 року №04/04/2016-220, Договору купівлі-продажу від 04.04.2016 року №04/04/2016-16 та Договору купівлі-продажу від 04.04.2016 року №04/04/2016-26, укладених між ТОВ «ЯР» та ОСОБА_1 .

Разом з тим, жодних доказів оскарження цих договорів та подальшого визнання їх недійсними ТОВ «ДБК» ні суду, ні Комісії не надано.

Крім того, судом адміністративної юрисдикції не може бути надано оцінку дотриманню умов та правових наслідків Договору від 02.09.2010 року №3 на будівництво житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по АДРЕСА_1, укладеного між ТОВ «ЯР» та ТОВ «ДБК».

Інших правовстановлюючих документів на підтвердження порушеного права оскаржуваними рішеннями державного реєстратора позивачем до скарг не долучено, як і не надано суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Міністерством юстиції України правомірно відмовлено позивачу у задоволенні скарг, оскільки останнім не дотримано вимог абзацу 9 частини п`ятої статті 37 Закону №1952, а саме не підтверджено факт порушення прав ТОВ «ДБК» у результаті прийняття оскаржуваного рішення, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні скарги.

Статтями 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Отже, судом встановлено, що право позивача Міністерством юстиції України не порушено в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК» задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК» відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК» (04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 13, );

Відповідач: Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ).

Повне рішення складено 27.05.2020 року.

Суддя Л.О. Маруліна