Справа № 593/391/20
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/10/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2020 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Бережани адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області та Головного Управління Національної Поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

8 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із адміністративним позовом до Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області та Головного Управління Національної Поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У заявлених вимогах позивач вказує на те, що 10 січня 2020 року інспектором СРПП № 3 Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області Мищишиним Ю.М. була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення № 519829, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн.. Відповідно до даної постанови він 10 січня 2020 року, о 0год. 22 хв., в м. Бережанах Тернопільської області, на вулиці О.Кобилянської керував транспортним засобом на іноземній реєстрації без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 126 КУпАП. Із зазначеною постановою він не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини. А так як він про існування оскаржуваної постанови дізнався із повідомлення Бережанського міжрайонного відділу виконавчої служби про відкриття щодо нього виконавчого провадження по сплаті штрафу у розмірі 850грн., яке отримав лише 4 квітня 2020 року, а тому просив поновити йому строк на її оскарження.

13 квітня 2020 року ухвалою Бережанського районного суду за адміністративним позовом ОСОБА_1 було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Вищевказана ухвала суду про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам, у якій відповідачам було надано 15-денний строк для подання відзиву на позов.

Представник відповідача - Головного Управління Національної Поліції в Тернопільській області, отримавши ухвалу суду про відкриття спрощеного провадження разом із долученими до неї документами, 6 травня 2020 року подав суду відзив на позов, у якому зазначив, що позивачем пропущено строк на звернення до суду без поважних на те причин, оскільки він був присутній при винесенні постанови та сам відмовився від отримання її копії та ознайомлення з нею. Крім цього, копія оскаржуваної постанови надсилалася позивачу рекомендованим листом та не бажання позивача отримувати кореспонденцію, на його думку, не може трактуватися як поважна причина пропуску строку на оскарження постанови.

Посилаючись на практику Європейського Суду з Прав людини та ч. 4 ст. 123 КАС України представник відповідача, просив визнати причини пропуску позивачем строку на звернення до суду за захистом свого права не поважними та залишити його вимоги без розгляду.

Відповідач Бережанський ВП ГУНПУ в Тернопільській області, отримавши ухвалу суду про відкриття спрощеного провадження разом із долученими до неї документами, у встановлений судом строк не подав суду відзив на позов із посиланням на докази, які доводили б підставність накладення ним на позивача адміністративного стягнення.

Суд, вивчивши подану позивачем позовну заяву із долученими до неї документами, взявши до уваги поданий відповідачем Головним Управлінням Національної Поліції в Тернопільській області відзив, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, виходячи із наступного.

Згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Судом встановлено, що 10 січня 2020 року інспектором СРПП № 3 Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області Мищишином Ю.М. була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 519829, відповідно до якої ОСОБА_1 , як особу, яка 10 січня 2020 року, 0 год. 22 хв., керувала транспортним засобом марки Opel Astra із д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн..

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді штрафу у розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена карта").

Із оскаржуваної позивачем постанови видно, що підставою притягнення його до адміністративної відповідальності стало порушення ним п.2.1 ПДР, а саме, що позивач 10 січня 2020 року, о 0год. 22 хв., в м. Бережанах Тернопільської області, на вулиці О.Кобилянської керував транспортним засобом марки Opel Astra на іноземній реєстрації без посвідчення водія відповідної категорії.

Позивач не погодився із вказаною постановою, подав суду адміністративний позов, у якому просив її скасувати, як незаконну, оскільки він 10 січня 2020 року, о 0год. 22 хв., не керував транспортним засобом, Правил дорожнього руху не порушував та не був зупинений працівниками поліції, а тому поліцейський не мав права вимагати у нього посвідчення водія. Вказані обставини підтверджені постановою, винесеною Бережанським районним судом 17 березня 2020 року у справі № 593/35/20, яка набрала законної сили та якою спростовано сам факт керування позивачем в цей час вказаним транспортним засобом.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАСУ вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

А так як постановою Бережанського районного суду від 17 березня 2020 року з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, зроблений у постанові Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках адміністративного провадження № К/9901/1403/17, спростовано сам факт керування позивачем саме 10 січня 2020 року, о 0год. 22 хв., в м. Бережанах Тернопільської області, на вулиці О.Кобилянської транспортним засобом марки Opel Astra на іноземній реєстрації, а тому виходячи із вищевикладеного, суд вважає відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого і ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому із зазначених підстав, винесена 10 січня 2020 року постанова серії БАА № 519829 підлягає скасуванню.

Що стосується клопотання позивача про поновлення строку для оскарження вищевказаної постанови, то суд вважає, що таке клопотання слід задоволити, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою ст. 286 КАСУ передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень ( постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення ( постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАСУ суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач дізнався про існування вказаної постанови безпосередньо перед зверненням до суду із повідомлення Бережанського міжрайонного відділу виконавчої служби про відкриття щодо нього виконавчого провадження по сплаті штрафу у розмірі 850грн., яке отримав лише 4 квітня 2020 року, а тому просив поновити йому строк на оскарження вказаної постанови. В якості доказу вказаного представив суду повідомлення Бережанського міжрайонного відділу виконавчої служби із конвертом, на якому міститься штамп із вихідною датою - 30 березня 2020 року, тобто позивач, дізнавшись із повідомлення виконавчої служби про існування вказаної постанови, звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права 8 квітня 2020 року.

Відповідач у поданому суду відзиві на позов просив суд врахувати, що позивач без поважних на те причин пропустив визначений законом строк на звернення до суду для оскарження вказаної постанови, оскільки він був присутній на місці складання працівниками поліції оскаржуваної постанови та відмовився від її отримання, а крім цього, винесена 10 січня 2020 року постанова рекомендованим листом йому надсилалася, однак він відмовився від отримання кореспонденції у звязку з чим на підставі ч. 4 ст. 123 КАС України просив визнати пропущений позивачем строк звернення до суду без поважних на те причин, а тому із вказаних підстав залишити його вимоги без розгляду, однак суд вважає, що вказані твердження відповідача не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП.

І хоч у поданому суду відзиві на позов сторона відповідача, посилаючись на п.2 розділу 111 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395, про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, а тому позивач був присутній та знав про існування оскаржуваної постанови та відмовився її підписати, однак суд вважає, що такі пояснення не заслуговують на увагу, оскільки оскаржувана постанова хоч містить відмітку про те, що ОСОБА_1 відмовився від підписання постанови, проте вказана обставина не засвідчена підписами свідків.

Також суд критично відноситься до пояснень відповідача про те, що оскаржувана постанова рекомендованим листом надсилалася позивачу, однак останній відмовився від отримання вказаної кореспонденції, оскільки такі пояснення відповідача є також голослівними, відповідачем не представлено суду листа із відміткою листоноші про відмову адресата від отримання кореспонденції. Суд вважає, що відмітка у оскаржуваній постанові про те, що копію постанови рекомендованим листом надіслано позивачу не є належним доказом отримання постанови адресатом. Таким доказом мало бути поштове підтвердження про вручення рекомендованого листа, чи відмітка листоноші про відмову адресата від отримання вказаного рекомендованого листа, однак такі документи суду відповідачем не представлено. Неналежне оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення свідчить про недоведеність вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

А так як позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, просив її скасувати, як незаконну, посилаючись на постанову суду, винесену Бережанським районним судом 17 березня 2020 року, якою спростована інформація, яка зазначена інспектором поліції в оскаржуваній позивачем постанові, а відповідач хоч надіслав суду відзив на позов, у якому заперечив проти адміністративного позову, поданого позивачем, однак він не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятої стороною відповідача 10 січня 2020 року постанови серії БАА № 519829 у справі про адміністративне правопорушення та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, тому у відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства позовні вимоги позивача слід задоволити.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення всупереч положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, тому позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 9, 126, 251, 280, 283- 285, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 5-9, 19, 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії БАА № 519829, винесеної 10 січня 2020 року інспектором СРПП № 3 Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області Мищишиним Юрієм Мирославовичем у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, як такий, що пропущений із поважних причин.

Скасувати постанову серії БАА № 519829, винесену інспектором СРПП № 3 Бережанського ВП ГУНПУ в Тернопільській області Мищишиним Юрієм Мирославовичем у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425грн. за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.