Справа № 140/3706/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3706/19 пров. № А/857/4627/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Обрізка І. М.,

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року в справі № 140/3706/19 (головуючий суддя - Ксензюк А. Я., м. Луцьк) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 15.11.2019 № Ф-13564-55 на суму 6 970,70 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що він, ОСОБА_1 , є фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Волинській області. Основним видом його економічної діяльності є діяльність у сфері права (КВЕД 69.10.). Тому відповідачем протиправно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.11.2019 № Ф-13564-55, якою позивача зобов`язано сплатити заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як платника, який провадить незалежну професійну діяльність в розмірі 6970,70 грн, що призвело до подвійного оподаткування його діяльності.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин справи та належної оцінки докази, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивач за І, ІІ, ІІІ квартали 2019 року сплатив 9160 грн єдиного внеску. Із долучених до матеріалів справи документів видно, що сплата єдиного внеску здійснювалась позивачем щомісячно у розмірі 920 грн та в термін до 20 числа кожного місяця. Крім того, згідно з інформацією з електронного кабінету платника податків позивачу три рази в 2018 році та один раз в 2019 році нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування у подвійному розмірі - як платнику єдиного внеску та як платнику, який проводить незалежну професійну діяльність.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 просить залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року в справі № 140/3706/19 - залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано усі обставини, що мають значення для справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати повністю з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування, вид господарської діяльності 69.10 - «діяльність у сфері права», що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3 від 16.12.1998 та Свідоцтвом платника єдиного податку від 04.05.2012.

Згідно з рішенням Волинської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 18.01.2006 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 305.

15.11.2019 Головним управлінням ДПС у Волинській області направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13564-55, згідно з якою станом на 31.10.2019 у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 6 970,70 грн.

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13564-55 від 15.11.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що станом на 31.10.2019 за позивачем рахувався борг по єдиному внеску в сумі 6970,70 грн, який нарахований йому за здійснення виключно підприємницької діяльності, тому вимога відповідача про сплату боргу від 15.11.2019 № Ф-13564-55 є правомірною та скасуванню не підлягає.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330 (далі - Порядок № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац третій частини першої статті 20 Закону № 2464-VI).

Відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону № 2464-VI).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням № 10-1.

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом № 2464-VI (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок № 435.

Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).

Як видно з матеріалів справи, позивач не погоджується з вимогою про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 15.11.2019 № Ф-13564-55 на суму 6 970,70 грн, оскільки вважає, що контролюючий орган нарахував йому суму єдиного внеску двічі - як фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Тобто, у цій справі спірним є питання оплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

При цьому суд першої інстанції встановив, що позивач як фізична особа - підприємець із 30 вересня 2016 року перебуває на обліку у відповідача як платник єдиного внеску, що підтверджується копією Свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 04.05.2012 (а. с. 27).

Водночас застосовані судом у цій справі норми права свідчать про те, що фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом № 2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

При цьому аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.

Апеляційним судом встановлено, що в інтегрованій картці платника, копія якої долучена до матеріалів справи відповідачем та містить інформацію про нарахування єдиного внеску лише за 2019 рік, наявна інформація, що 21.01.2019 ОСОБА_1 нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування - в сумі 2457,18 грн, та як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність - в сумі 2457,18 грн (а.с. 46).

Крім того, згідно з інформацією з електронного кабінету платника податків позивачу в 2018 році здійснювалося нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування:

- 19.10.2018 - як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність - сумі 2457,18 грн;

- 19.10.2018 -як фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування - в сумі 2457,18 грн;

- 19.07.2018 - як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність - сумі 2457,18 грн;

- 19.07.2018 - як фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування - в сумі 2457,18 грн;

- 19.04.2018 - як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність - сумі 819,06 грн;

- 19.04.2018 - як фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування - в сумі 2457,18 грн.

Також ОСОБА_1 надав копії платіжних доручень, що долучені до матеріалів справи, які підтверджують сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування в 2018-2019 роках у встановленому законом розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач стверджує, що вимогою від 15.11.2019 № Ф-13564-55 позивачу не здійснювалося жодних нарахувань грошового зобов`язання по єдиному внеску, а вона містила лише вимогу до платника сплатити загальну суму боргу по єдиному внеску, який на момент її направлення вже рахувався в інтегрованій картці платника.

Однак, колегія суддів, дослідивши обставини справи, встановила, що борг з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування виник у позивача у зв`язку з тим, що такий внесок йому нараховувався контролюючим органом як фізичній особі-підприємцю, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність - тобто, у подвійному розмірі. При цьому ОСОБА_1 не перебував на обліку у відповідача як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Враховуючи встановленні обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 15.11.2019 № Ф-13564-55 на суму 6 970,70 грн не може вважатися правомірною, а тому підлягає скасуванню.

Вказана у даній справі правова позиція узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 520/3939/19.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

У матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в загальному розмірі 2103 грн. (за подання позовної заяви - 841 грн та за подання апеляційної скарги - 1262 грн). Однак, ставка судового збору за подання позовної заяви становила - 840,80 грн, а за подання апеляційної скарги - 1261,20 грн.

Тому, сума судового збору, яку належить стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 , становить 2102 грн. Сума переплати судового збору в розмірі 1 грн може бути повернута позивачу у порядку, визначеному статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 229, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року в справі № 140/3706/19 - скасувати та прийняти постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 15 листопада 2019 року № Ф-13564-55 на суму 6 970,70 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області () за рахунок його бюджетних асигнувань, передбачених на оплату судового збору, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код платника податків НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 28 травня 2020 року.