Справа № 160/5925/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
01 червня 2020 р.Справа №160/5925/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши заяву Громадської організації «Платформа Громадський контроль» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Громадської організації «Платформа Громадський контроль» до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Громадської організації «Платформа Громадський контроль» до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про надання дозволу департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради на виконання проектних робіт, реконструкції та функцій замовника по об`єкту «Реконструкція пл. Шевченка та вул. Яворницького у м. Дніпрі (Соборний район) з улаштуванням пішохідної зони» від 17.12.2019р. за №1372;
- визнати протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького» від 19.05.2020р. №591.
29.05.2020 року Громадською організацією «Платформа Громадський контроль» подано до суду заяву про забезпечення позову, в якому останній просить суд:
- зупинити дію рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького» від 19.05.2020р. №591 до набрання законної сили рішенням суду по справі.
Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що наявність діючого рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради «Про видалення зелених насаджень по вул. Яворницького» від 19.05.2020р. №591 дозволяє в будь-який час продовжити дії по видаленню зелених насаджень.
В той же час, заявник вказує, що є очевидним, що у випадку знесення зелених насаджень на виконання оскаржуваного рішення, то відновлення прав буде неможливим, оскільки знесення дерев призведе до незворотних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Так, суд вказує, що у своїй заяві позивачем не зазначено стан виконання спірного рішення, а саме не вказано скільки вже видалено зелених насаджень та який залишок зелених насаджень, що підлягає видаленню, оскільки ці відомості, також впливають на висновки суду щодо зупинення дії спірного рішення.
Суд вважає ці відомості значними, оскільки у випадку вже повного та фактичного виконання спірного рішення, відпадає безпосередня доцільність у зупиненні такого рішення.
В той же час, суд вказує, що заявником не зазначено, як зупинення спірного рішення відновить стан тих зелених насаджень, які вже були видалені.
Окрім іншого, заявником також не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на те, що невжиття таких заходів (зупинення дії оскаржуваного рішення) може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів як заявника або очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів заявника рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Відтак, з наведених позивачем у заяві обставин не вбачається очевидної протиправності оскаржуваного рішення, що є однією із підстав для вжиття заходів забезпечення позову в силу положень ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки можливі порушення при прийнятті оскаржуваного рішення, на що посилався позивач, не можуть свідчити саме про очевидну протиправність такого рішення, у зв`язку з чим доводи заявника щодо правомірності та обґрунтованості прийняття рішення, підлягають дослідженню під час судового розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Окремо, суд зазначає, що сам факт подання позову не може бути підставою для забезпечення позовної заяви. Водночас, при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про правомірність рішення відповідача, що є предметом оскарження. Оцінка протиправності останніх буде надана під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, суддя вважає, що заява Громадської організації «Платформа Громадський контроль» про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви Громадської організації «Платформа Громадський контроль» про забезпечення позову - відмовити.
Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Пунктом 2 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасування забезпечення позову.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський