Справа № 520/10957/18
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
28 травня 2020 р.Справа № 520/10957/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши питання можливості відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року по справі № 520/10957/18

за позовом ОСОБА_1

до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України , Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України , Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова , Головного військово-медичного управління Збройних Сил України, третя особа: Міністерство оборони України,

про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

27.04.2020 на ухвалу суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій заявлені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 клопотання про поновлення строку задоволено, процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 по справі № 520/10957/18 поновлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 по справі № 520/10957/18 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. або надання доказів звільнення від його сплати.

На виконання вимог ухвали суду скаржник подав заяву про звільнення від сплати судового збору, зменшення або розстрочення його сплати.

В обґрунтування зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 3 п. 1 ч. 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", оскільки предметом позову є захист його соціальних та трудових прав, що підтверджується висновком Харківського окружного адміністративного суду, викладеним в ухвалі від 11.03.2020 та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки справа, що розглядається є справою про поновлення на роботі.

Крім того, вказує на важкий матеріальний стан, в підтвердження чого надає довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.02.2020 про доходи пенсіонера за 2019 рік та від 17.05.2020 про доходи пенсіонера за період з 01.01.2020 по 30.04.2020, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік та за І квартал 2020 року, квитанції за сплату комунальних послуг за 2019 рік, роздруківки по картковому рахунку за період з 01.01.2020 по 21.05.2020, фіскальні чеки на продукти харчування.

Також зазначає, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 по справі № 520/10/20 було встановлено важкий матеріальний стан апелянта та звільнено від сплати судового збору.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" установлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, наведеними правовими нормами КАС України та Закону України "Про судовий збір" визначено, що саме з огляду на майновий стан сторони суд має право відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Таким чином, особа, яка звертається до суду із відповідним клопотанням, має надати належні докази на підтвердження майнового стану з метою обґрунтування наявності підстав застосування щодо неї винятків, визначених у Законі України "Про судовий збір" в частині сплати судового збору.

Як вбачається з наданих позивачем довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 07.02.2020 № 94 про доходи пенсіонера за 2019 рік і відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з I кварталу 2019 року по IV квартал 2019, ним за 2019 рік отримано дохід в загальному розмірі 62315,16 грн. Отже, 5 відсотків розміру річного доходу позивача за 2019 рік становить 3205,39 грн.

Таким чином, сума судового збору 2102,00 грн, що належить до сплати за подання апеляційної скарги, є меншою за 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

Квитанції про сплату комунальних послуг, фіскальні чеки на продукти харчування та роздруківки по картковому рахунку позивача, не є належним доказом скрутного матеріального становища, оскільки не відображають відомостей про доходи позивача.

Доводи апелянта про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5, п.п. 3 п. 1 ч. 1 і ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки предметом спору є захист соціальних та трудових прав колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, звернувшись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військово-лікарської комісії Північного регіону, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова, Головного військово-медичного управління Збройних Сил України, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії Північного регіону, що зазначено у його вих. від 05.05.2018 № 329 щодо начебто відсутності компетенції і підстав для розгляду заяви позивача від 24.04.2018 про перегляд постанови госпітальної військово-лікарської комісії (далі - ГВЛК) від 14.02.2013 № 315 про ступень придатності позивача до військової служби (далі - Заява-1) у порядку, визначеному п. 3.13 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення);

- визнати протиправними дії Військово-лікарської комісії Північного регіону, що зазначені у його вих. від 05.05.2018 № 329 щодо повернення Заяви-1 у порядку, визначеному п. 3.13 розділу II Положення без її розгляду Немишлянському районному військовому комісаріату м. Харкова та зобов`язати Військово-лікарську комісію Північного регіону утриматися від вчинення дій щодо повернення даної заяви без її розгляду;

- встановити наявність компетенції (повноважень) Військово-лікарської комісії Північного регіону щодо розгляду нею Заяви-1 у порядку, визначеному п. 3.13 розділу II Положення;

- поновити право позивача на перегляд постанови ГВЛК від 14.02.2013 № 315 про ступень його придатності до військової служби, що встановлено у термін 5 років після звільнення до остаточного вирішення цього питання у порядку п. 3.13 розділу II даного Положення;

- визнати протиправною бездіяльність Військово-лікарської комісії Північного регіону щодо усунення нею від розгляду Заяви-1 у порядку, визначеному п. 3.13 розділу II Положення та зобов`язати Військово-лікарську комісію Північного регіону розглянути Заяву-1;

- стягнути з Військово-лікарської комісії Північного регіону 2 144 448 грн на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу його дискримінацією по відношенню до позивача, яка виявилась у його протиправних рішеннях, діях та бездіяльності та 536 112 грн на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу його протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю;

- визнати протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, що зазначено у його вих. від 31.07.2018 № 3423 щодо начебто неможливості вирішення ним без порушення чинного законодавства України питань по суті заяв позивача від 24.07.2018 (далі - Заява-2) та від 26.07.2018 (далі - Заява-3) стосовно перегляду постанови ГВЛК від 14.02.2013 № 315 про ступень придатності позивача до військової служби у порядку, визначеному п. 3.13 розділу II Положення, вжиття заходів щодо поновлення порушених прав позивача Військово-лікарською комісією Північного регіону, яка перебуває у прямому підпорядкуванні Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України;

- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України:

- щодо нездійснення нею своїх повноважень згідно Положення щодо проведення медичного огляду позивача, здійснення керування Військово-лікарською комісією Північного регіону стосовно забезпечення прав та законних інтересів позивача на перегляд постанови ГВЛК від 14.02.2013 № 315 про ступень його придатності до військової служби у порядку, визначеному п. 3.13 розділу II Положення;

- щодо неповернення позивачу копії медичної картки стаціонарного хворого (далі - МКСХ) № 4577. яка була надана позивачем до Заяви- 2 на вимогу посадової особи Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України та зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України повернути позивачу копію МКСХ № 4577, що є власністю позивача;

- щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 31.07.2018 щодо забезпечення його порушеного права на перегляд постанови ГВЛК від 14.02.2013 № 315 про ступінь придатності позивача до військової служби у порядку, визначеному п.3.13 розділу II Положення та заключення контракту на військову службу (далі - Заява-4) та зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України розглянути Заяву-4;

- поновити право позивача на перегляд постанови ГВЛК від 14.02.2013 № 315 про ступінь його придатності до військової служби, що встановлено у термін 5 років після звільнення до остаточного вирішення цього питання у порядку п. 3.13 розділу II даного Положення;

- стягнути з Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України 2 144 448 грн на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу його дискримінацією по відношенню до позивача, яка виявилась у його протиправних рішеннях, діях та бездіяльності та 536 112 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу його протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю;

- визнати протиправною бездіяльність Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова, що зазначена у його вих. від 21.05.2018 № 3/1008 щодо невиконання ним законних дій по забезпеченню прав та законних інтересів позивача щодо перегляду постанови ГВЛК від 14.02.2013 № 315 про ступінь придатності позивача до військової служби у порядку, визначеному п. 3.13 розділу II Положення та зобов`язати Немишлянський районний військовий комісаріат м. Харкова невідкладно направити Військово-лікарській комісії Північного регіону для розгляду Заяву-1;

- поновити право позивача на перегляд постанови ГВЛК від 14.02.2013 № 315 про ступінь його придатності до військової служби, що встановлено у термін 5 років після звільнення у порядку, визначеному п. 3.13 розділу II Положення до остаточного вирішення цього питання;

- стягнути з Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова 2 144 448 грн на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу його дискримінацією по відношенню до позивача, яка виявилась у протиправних рішеннях, діях та бездіяльності Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова та 536 112 грн на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу його протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю;

- визнати протиправною бездіяльність Головного військово-медичного управління Збройних Сил України щодо відмови ним у реєстрації телефонного звернення позивача від 26.06.2018 та зобов`язати Головне військово-медичного управління Збройних Сил України його зареєструвати це звернення та надати на нього відповідь;

- стягнути з Головного військово-медичного управління Збройних Сил України 536 112 грн на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу його протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю.

Колегія суддів зазначає, що предмет позову в цій справі стосується рішень, дій та бездіяльності щодо розгляду заяв позивача стосовно перегляду постанови ГВЛК від 14.02.2013 №315 про ступінь його придатності до військової служби, а не захисту соціальних та трудових прав, на чому наполягає заявник.

Посилання скаржника на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020, якою визначено, що предметом позову у цій справі є захист соціальних та трудових прав колегія суддів вважає помилковими, оскільки Верховний Суд в ухвалі від 03.12.2019 по цій справі зазначив, що предмет позову ОСОБА_1 не стосується захисту соціальних та трудових прав.

Колегія суддів критично ставиться до посилань скаржника на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 №520/10/20, відповідно до якої позивача звільнили від сплати судового збору, оскільки звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є повноваженням суду, який вирішує питання про відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших його стадіях чи в інших судових провадженнях.

Таким чином, колегія суддів не вбачає правових підстав для звільнення, зменшення або відстрочення апелянту сплати судового збору.

Керуючись ст. 133, 143, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення, зменшення або відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Жигилій С.П. Перцова Т.С.