Справа № 320/5098/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Київ № 320/5098/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Київській області

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація»

про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі по тексту - відповідач, Бориспільський МВДВС ГТУЮ у Київській області), в якому просить суд скасувати постанову головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Хорошою Н.В. про відкриття виконавчого провадження № 59555625 від 16.07.2019.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на виконанні Бориспільського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ у Київській області перебувало виконавче провадження по примусовому виконання виконавчого листа від 11.09.2013 виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» коштів в розмірі 829 699, 10 грн. та судових витрат в сумі 1820,00 грн. У рамках виконавчого провадження, 20.12.2013 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП №39961244), якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 83151,91 грн.

Позивач зазначив, що у подальшому, 11.07.2019 головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ у Київській області Хорошою Н.В. було винесено постанову про повернення виконавчого листа на підставі п.1ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» де зазначено про те, що згідно листа Київської митниці ДФС залишок боргу станом на 30.06.2019 становить 771 541, 95 грн., залишок виконавчого збору станом на 30.06.2019 становить 76587,83 грн.

Додатково позивач зазначив, що 16.07.2019 головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Хорошою Н.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання документа про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 83151,19.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню з огляду на ту обставину, що під час примусового виконання виконавчого листа від 11.09.2013 виданого Деснянським районним судом з нього було стягнуто 6564,08 грн. судового збору, що є пропорційним до фактично стягнутої суми фактичного боргу. Крім того, станом на час відкриття виконавчого провадження, приписами закону було передбачено стягнення виконавчого збору в розмірі 10 % від фактично стягнутої суми.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з усіма доданими документами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 про повернення позовної заяви скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація». Крім того, вказаною ухвалою суд також витребував у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 43703096 та виокремленого виконавчого провадження в рамках якого було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2019 № 59555625.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Копію ухвали суду вручено відповідачу 07.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 791.

Частинами 5 та 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Проте, на час прийняття рішення у даній справі відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 суд повторно витребував від Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 43703096 та виокремленого виконавчого провадження в рамках якого було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2019 № 59555625.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 суд втретє витребував від Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області належним чином засвідчені копії матеріалів виокремленого виконавчого провадження в рамках якого було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2019 № 59555625.

У судове засідання, призначене у справі на 28.05.2020 сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце проведення судового засідання.

Судом встановлено, що 28.05.2020 на адресу суду надійшла заява представника позивача про здійснення розгляду справи без участі позивача. Також представник не заперечував щодо здійснення подальшого розгляду справи у письмовому провадженні.

Крім того, 28.05.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», де останній зазначив, що представник третьої особи не зможе прибути до суду у судове засідання, у зв`язку зі скороченням штату.

28.05.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи №320/5098/19, яка призначена на 28.05.2020, в зв`язку з продовженням встановленого карантину з метою запобіганню поширенню на території України коронавірусу COVID-19.

Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, внесених постановою КМУ від 22.04.2020 №291) на усій територій України карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року було встановлено карантин.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на всій території України карантин. Водночас, пунктом 4 вказаної постанови визначено, що на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією запроваджується послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови. У регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється: з 22 травня в тому числі регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб; з 25 травня перевезення пасажирів метрополітенами за умови забезпечення перевізником контролю за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно.

Враховуючи вказане та приймаючи до уваги установлений постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» послаблення карантинних заходів та відновлення руху пасажирських перевезень транспортними засобами а також ту обставину, що відповідач не позбавлений був права звернутися до суду із клопотанням про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза приміщенням суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду документів.

Приписами частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.05.2020 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16.10.2012 Деснянським районним судом м.Києва було прийняте рішення у справі № 2603/6893/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 простягнення заборгованості, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» кошти в розмірі 829699,10 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судові витрати у сумі 1820,00 грн.

11.09.2013 Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-4039/2012 по справі № 2603/6893/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» кошти в розмірі 829699,10 грн. та судових витрат в сумі 1820,00 грн.

Судом встановлено, що на підставі вказаного виконавчого листа ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження по примусовому стягнення з ОСОБА_1 боргу.

20.12.2013 постановою державного виконавця органу ДВС Деснянського РУЮ прийнято постанову ВП №39961244 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн. та постанову ВП №39961244 про стягнення з боржника виконавчого збору про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 83151,91 грн.

30.05.2014 постановою про закінчення виконавчого провадження старшого державного виконавця органу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2603/6893 виданого 11.09.2013 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» коштів у розмірі 831519,10 грн. на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено.

17.06.2014 державним виконавцем органу ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції, на підставі заяви про примусове виконання від 16.06.2014, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43703096 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-4039 виданого 11.09.2013 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» боргу в розмірі 831519,10 грн.

Постановою державного ВДВС Бориспілського міськрайонного управління Київської області при примусовому виконанні виконавчого листа №2603/6893 від 16.10.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» боргу 831519,10 грн. та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору 83151,91 грн. №39961244 від 20.12.2013 ВДВС Деснянського РУЮ та постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій 100,00 грн. №39961244 від 20.12.2013 ВДВС Деснянського РУЮ, винесено постанову від 08.08.2014, якою постановлено звернути стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 .

Повторно, постановою державного виконавця відділу ДВС Бориспілського міськрайонного управління юстиції Київської області 26.01.2015 прийнято постанову, якою звернуто стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 .

Постановою заступника начальника ВДВС Бориспілського МУЮ ВП №43703096 від 12.04.2016 про заміну сторони виконавчого провадження, на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2015 у справі № 2603/6893/12, замінено сторону виконавчого провадження №43703096 Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Транс Груп» (код 39440451).

Постановою головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ВП №43703096 від 24.10.2017, на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва, замінено сторону виконавчого провадження ТОВ «Фінанс Транс Груп» на ТОВ «Фінансова компанія «Інновація».

24.05.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» звернулось до Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про повернення виконавчого листа №2-4039/12, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інновація») заборгованості у розмірі 831 519,10 грн.

11.07.2019 головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області прийнято постанову ВП № 43703096 від 11.07.2019 про повернення стягувачу виконавчого листа №2-4039/12 виданого 11.09.2013 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» борг 831519,10 грн. на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, вказаною постановою вирішено постанову про стягнення виконавчого збору № 39961244 від 20.12.2013 вивести в окреме провадження та припинити утримання згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 26.01.2015 року.

16.07.2019 головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області прийнято постанову ВП № 59555625 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню постанови №43703096 виданої ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 83151,91 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вищевказаної постанови від 16.07.2019 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору № 59555625, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

На час відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4039/2012 виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» та прийняття постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 20.12.2013 №39961244 підстави тапорядок здійснення виконавчого провадження визначалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі по тексту - Закон №606-XIV).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 606-XIV виконавче провадження - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою та другою статті 2 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (частини перша та друга статті 17 Закону № 606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження, зокрема, на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 25 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною третьою вказаної статті обумовлено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

При цьому, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4039/2012 виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» булозакінчено під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Згідно з пунктами 6, 7 розділу XІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;1-1) судові накази;2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;3) виконавчих написів нотаріусів;4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною 1 ст.14 Закону № 1404-VIII визначено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.15 Закону №1404- VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною п`ятою статті Закону № 1404- VIII обумовлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову (ч.4 ст.37 Закону № 1404- VIII).

Згідно з ч.1 ст.40 Закону № 1404- VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 3 статті 40 Закону №1404- VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.42 Закону №1404- VIII кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Частиною 4 ст.42 Закону №1404- VIII передбачено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи стягувач- ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» 24.05.2019 звернулось до Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про повернення виконавчого листа №2-4039/12, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інновація») заборгованості у розмірі 831 519,10 грн, яка була заресєтрована Бориспільським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області.

Тобто, судом встановлено, що стягувачем у травні 2019 року було подано заяву про повернення виконавчого листа без виконання.

При цьому суд звертає увагу, що станом на час звернення стягувача із відповідними заявами про повернення виконавчих листів діяла редакція статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404- VIII, яка передбачала, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з вимогами розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п. 1 - 4, 6, 7 і 9 ч. 1 ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 Закону.

Згідно п. 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувача, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 № 14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Тобто, виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або у випадку повернення виконавчого документу стягувачу з підстав передбачених п.п. 1 - 4, 6, 7 і 9 ч. 1 ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження згідно з ст.39 Закону в розмірі 10 % від суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Так, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум або вартості переданого майна.

Умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми чи майна.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2018 року у справі № 910/1587/13 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 72403101).

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

З матеріалів справи слідує, що державний виконавець під час прийняття постанови від 16.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59555625 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 43703096 виданої ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 83151,91 грн. визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від сум, які зазначені у виконавчому листі 2-4039/12 виданого 11.09.2013 Деснянським районним судом міста Києва.

Судом встановлено, що у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП №430703096) вказані відомості про те, що згідно листа Київської митниці ДФС залишок боргу станом на 30.06.2019 становить 771541,95 грн., залишок виконавчого збору станом на 30.06.2019 становить 76587,83 грн. Відтак, суд дійшов висновку, що згідно відомостей вказаної постанови, виконавчий збір з ОСОБА_1 був стягнутий пропорційно у розмірі 10 % від стягнутої сумив межах виконавчого провадження.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведених процесуальних норм відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин вжиття ним заходів примусового виконання виконавчого листа 2-4039/12 виданого 11.09.2013 Деснянським районним судом міста Києва, що є необхідною передумовою для стягнення виконавчого збору в розмірі визначеному в ухвалі про відкриття виконавчого провадження ВП№ 59555625 від 16.07.2019.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 76587,83 грн., оскільки виконавчий документ був повернутий стягувачу без здійснення державним виконавцем виконавчих дій по фактичному виконанню виконавчого документа у повному обсязі. Крім того, суд зауважує, що згідно відомостей листа Київської митниці ДФС від 01.07.2019, яким повідомлено Бориспільський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Київській області про те, що відповідно до вимог виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва від 16.10.2012 по справу №2603/6893/2012, постанови Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції від 20.12.2013 року, постанови Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 26.01.2015 №9643, розпорядження ВДВС Бориспільського МРУЮ від 12.04.2016 року № 11464, листів Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 25.10.2017 №32186 та від 19.01.2018 №1901 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» та відповідно правонаступників ТОВ «Фінанс Транс Груп», ТОВ «ФК «Інновація», залишок боргу за ОСОБА_1 станом на 30.06.2019 складає 771 541,95 грн.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за вищевказаним виконавчим листом.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі 824/172/18-а.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови та при вчиненні дій щодо відкриття виконавчого провадження по примусовому стягненню з позивача витрат виконавчого провадження діяв не у спосіб, встановлений законодавством, без дотримання встановленої законом процедури вчинення дій, що в свою чергу призвело до порушення прав позивача.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Водночас, відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Тобто, законодавець в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів та довести його недобросовісність.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, не надав доказів на підтвердження вчинення виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчих листів а відтак, не довів правомірності своїх дій та рішень.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та наявності підстав для визнання протиправною і скасування постанови головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Хорошою Н.В. про відкриття виконавчого провадження № 59555625 від 16.07.2019.

Оцінюючи фактичні дані, матеріали справи, а також встановлені судом факти порушення відповідачем порядку проведення виконавчих дій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 831,52 грн., що підтверджується квитанцією від 16.09.2019 № 6788, оригінал якої знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

Відтак, зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 831,52 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статями 9, 14, 71, 77, 90, 143, 243-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Хорошою Н.В. про відкриття виконавчого провадження № 59555625 від 16.07.2019.

3. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (місцезнаходження: 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київській області, 63) судовий збір у розмірі 831 (вісім тридцять одна) грн. 52 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.