Справа № 826/16908/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Київ №826/16908/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув- ши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення №6546-13 від 29.06.2016,

в с т а н о в и в:

Підставою позову є неправомірність нарахування транспортного податку за 2016р., оскільки згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 підлягає застосуванню до позивача з 2017р. Також, зазначив про відсут-ність у відповідача необхідної для нарахування податку інформації про тип коробки перек-лючення передач і пробіг транспортного засобу.

Відповідач подав заперечення, в яких просить відмовити в позові з тих підстав, що станом на 29.06.2016 середньоринкова вартість належного позивачу транспортного засобу згідно з даними Регіонального сервісного центру МВС України перевищує 750 мінімальних розмірів заробітної плати, тому позивач є платником транспортного податку й оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно.

У зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями вищевказана справа передана на розгляд судді Костенку Д.А.

Під час розгляду справи представник позивача підтримала позов з наведених підстав.

Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, причин чого суду не повідомив, у зв`язку з чим та згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції до 15.12.2017) суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення №6546-13 від 29.06.2016, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб на 2016р. у сумі 25000 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку.

Оцінюючи доводи позивача щодо відсутності у відповідача підстав для застосування у 2016р. рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103, суд зважає на наступне.

Статтею 8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3).

Пункту 8.3 ст. 8 ПК України кореспондують положення ст.ст. 25, п. 24 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 69 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97), якими передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання; органи місцевого самоврядування відповідно до ПК України встановлюють місцеві податки і збори; виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК України.

01 січня 2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено в новій редакції ст.ст. 265-267 ПК України і передбачено сплату фізичними особами транспортного податку.

Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в т.ч. нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Отже, як вбачається, з 01.01.2015 до переліку місцевих податків і зборів законом від- несено транспортний податок, який встановлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування і є обов`язковими до сплати на відповідній території.

Рішенням III сесії VIII скликання Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 вне- сено зміни до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві" та викладено його в новій редакції, в якій установлено транспортний податок і затверджено Положення про транспортний податок (додаток 2). Дане рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 офіційно опубліковано в газеті "Хрещатик" за січень 2015р. №13/1.

Отже, як вбачається, рішення про встановлення транспортного податку у м. Києві прийнято і офіційно оприлюднено Київською міською радою у січні 2015р.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України (у редакції, чинній на час встановлення транспортного податку у м. Києві) встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самовряду- вання до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосову- вання встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 ПК офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими подат- ками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Враховуючи, що рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923 про установ- лення транспортного податку у м. Києві прийнято і оприлюднено у січні 2015р., то згідно з пп. 12.3.4 п. 12.3, п. 12.5 ст. 12 ПК дане рішення підлягало застосуванню до платників подат- ку не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто з 2016р.

Між тим, 01.01.2016 набрав чинності Закон України від 24.12.2015 №909-III "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі - Закон №909), яким пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України викладено в новій редакції.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення) визначено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує дер- жавну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Як визначено у п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розра- хунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єк- том оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за міс- цем реєстрації платника податку (пп. 267.6.1); податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базово- го податкового (звітного) періоду (року) (пп. 267.6.2).

Рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 внесено зміни до додатка 2 (Положення про транспортний податок) до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" (в редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 №58/923).

Зокрема, у п. 2.1 розділу 2 у зміненій редакції закріплено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та серед- ньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (ч. 1).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує дер- жавну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (ч. 2).

Судом встановлено, що дане рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 офіційно опубліковано в газеті "Хрещатик" за лютий 2016р. №19.

Як вбачається, Законом №909 і рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 не встановлюється місцевий (транспортний) податок, зокрема у м. Києві, а лише вносяться зміни до об`єкту оподаткування цим податком.

Отже, оскільки рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 не є рішенням про встановлення місцевого (транспортного) податку, то положення пп.пп. 12.3.4, 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як помилково вважає представник позивача. Натомість до спірних правовідносин слід застосовувати саме положення ст. 267 ПК України у редакції Закону №909 та рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103.

Щодо не додержання принципу стабільності податкового законодавства, закріпленого у п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, згідно з яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, то ПК України не містить норм, які б у цьому випадку відстрочували зміни чи визнавали їх такими, що не підлягають застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо застосування рішення Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 із 2017р., тому такі доводи позивача не є підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Оцінюючи доводи позивача щодо відсутності у розпорядженні відповідача даних про тип коробки переключення передач і пробігу, суд зважає на наступне.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" місячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016р. становив 1378,00 грн., а відтак легковий автомобіль, з року випуску якого минуло не більше п`яти років, міг бути об`єктом оподатку- вання транспортним податком у 2016р. за умови, якщо його середньоринкова вартість перевищувала 1033500,00 грн.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомо- білі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним подат- ком визначено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, зат- вердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (далі - Методика).

Згідно з п. 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно з п. 14. Методики Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Як вбачається, дані про тип коробки переключення передач і пробіг транспортного засобу необхідні для визначення середньоринкової вартості автомобіля. Однак, наявність цієї інформації, для цілей визначення середньоринкової вартості автомобіля, забезпечується Мін-економрозвитку, а не контролюючим органом. При цьому п. 12 Методики передбачено засто-сування коригуючого коефіцієнту ринкової ціни автомобілів з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

Отже, доводи позивача про відсутність у відповідача даних про тип коробки перек-лючення передач і фактичний пробіг не достатніми для висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б свідчили про протиправність оскаржу-ваного рішення і його скасування позивач не зазначив.

Оцінюючи оскаржуване податкового повідомлення-рішення на предмет його закон-ності і обґрунтованості, суд зважає на наступне.

Судом встановлено, що позивач у 2016р. був власником автомобіля марки TOYOTA, модель SEQUOIA, 2013 р.в., об`єм двигуна 5663 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (дата реєстрації - 24.02.2016, дата першої реєстрації - 16.04.2013).

На підтвердження того, що середньоринкова вартість належного позивачу автомобіля перевищувала 750 мінімальних розмірів заробітної плати (1033500,00 грн.) відповідач додав до заперечень розрахунок з веб-сайту Мінекономрозвитку станом 10.01.2017.

Даний доказ суд оцінює як неналежний і недопустимий, оскільки він складений ста-ном на 10.01.2017, а не станом на 29.06.2016, і не містить необхідних відомостей про серед-ньоринкову вартість належного позивачу автомобіля, актуальних станом на час винесення оскаржуваного рішення. Даний доказ суд не бере до розгляду.

Інших доказів, які б підтверджували той факт, що станом на 29.06.2016 розрахована Мінекономрозвитку середньоринкова вартість належного позивачу автомобіля становила понад 1033500,00 грн., відповідач не надав, клопотань про їх витребування - не подав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2).

Отже, відповідач, який заперечує проти позову, не довів належними і допустимими доказами наявність законних підстав для нарахування позивачу оспорюваного грошового зобов`язання з транспортного податку за 2016р.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання оскаржу-ваного рішення протиправним і його скасування, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі, хоча й з інших підстав, ніж зазначив позивач.

З огляду на задоволення позову та згідно із ст. 139 КАС України сплачений позивачем згідно з квитанцією від 30.10.2016 судовий збір у сумі 551,20 грн. підлягає стягненню на його користь з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Задовольнити позов ОСОБА_1 повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві №6546-13 від 29.06.2016.

3. Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,20 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня підписання рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко