Справа № 159/2116/20
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 рокум. КовельСправа № 159/2116/20

Провадження № 2-а/159/77/20

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позового (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 07.05.20 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАК № 2460628 від 29.04.20 р., винесену молодшим лейтенантом поліції Абрамчуком Олександром Васильовичем, поліцейським 2 бат., 1 роти ВОНС у м. Ковелі УПП у Волинській області ДПП; закрити провадження у справі про адмінправопорушення про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП до стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн (далі - оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що приводом до притягнення його до адмінвідповідальності стало те, що він, ніби - то о 13 год. 45 хв. 29.04.20 р. на ділянці а/д М - 07 Київ - Ковель - Ягодин - на 488 км керував т/з без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Зазначає, що винуватим себе у вчиненні такого правопорушення не визнає. Дійсно, у час та у місці, вказаному у оскаржуваній постанові, він керував своїм автомобілем, однак, наведеного вище правопорушення не здійснював. Він рухався своїм автомобілем у напрямку м. Ковеля Волинської області. На посту м. Любомля Волинської області його зупинив поліцейський і зазначив, що він час руху у його автомобілі не було увімкненим ближнє світло фар. Він сказав поліцейському, що у нього увімкнене ближнє світло фар та попросив надати йому докази вчинення ним правопорушення. Поліцейський надав йому відео, на якому щодо автомобіля, номерний знак якого не читався, не було нічого видно. Він зазначив, що не порушував п. 9.8 ПДР України в цілому, день на той час був яскравий сонячний, ближнє світло фар у його автомобілі має світло білий колір і тому поліцейський не помітив, що це світло було увімкненим. Крім того він рухався, а не починав чи змінював рух. Однак поліцейським було винесено оскаржувану постанову. При винесенні оскаржуваної постанови було порушено його права, передбачені КУпАП, іншими нормами права; йому не надано можливості ознайомитись з доказами його винуватості; не повідомлено належно про початок та місце розгляду його справи. До адмінвідповідальності він притягнутий неправомірно. Покликаючись на ч. 2 ст. 122, ст. 9. п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 245, 251, 252, 33, 280, 22, ч. 4 ст. 288 КУпАП, п. п. 1, 2 Розд. IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.15 р. № 1 395, просить позов задовольнити.

12.05.20 р. було відкрито провадження у справі за ухвалою суду.

Вказану вище ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано під розпис 18.05.20 р..

21.05.20 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, обґрунтований тим, що оскаржувана постава винесена поліцейським з дотриманням вимог чинного законодавства: причиною зупинення автомобіля під керуванням позивача стало виявлення вчинення останнім правопорушення, передбаченого п. 9.8 ПДР України, а саме: керування т/з без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом. Поліцейський Абрамчук О.В. належно представився, пояснив позивачеві суть порушення ПДР України, причину та підставу зупинення його авта. З виконанням вимог ст. ст. 222, 272, 251, 252, 280 КУпАП поліцейський прийняв рішення про розгляд справи про адмінправопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП; розглянув її та виніс оскаржувану постанову. Покликаючись на ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 280, 251, 252 КУпАП, п. п. 8, 11 ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 40, п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 52, ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 1.3, 1.9, 2.3 «б», 9.8, 1.1 ПДР України, пп. 16 п. 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою КМ України від 28.10.15 р. № 877, п. п. 3, 6, 10, 11 Розд. III Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом НП від 06.11.15 р. № 73, судову практику, зазначає, що позивача було правомірно притягнуто до адмінвідповідальності та просить у задоволенні позову відмовити.

Суд зауважує, що відповідачем не надано суду одночасно з наданням у розпорядження суду матеріалів відзиву на позовну заяву документа, що підтверджує надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачеві.

За станом на 25.05.20 р. позивач не подав до суду відповіді на відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, відтворивши та дослідивши у судовому засіданні аудіо - відеозапис із носія інформації - диска, наданого суду представником відповідача; з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за, зокрема, порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 425 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМ України від 10.10.01 р. № 1 306.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9.8 ПДР України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПРД його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно із ст. 31 цього ж Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Ст. 40 цього ж Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових т/з, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту копії оскаржуваної постанови, вона винесена вказаним вище поліцейським, який проходить службу у складі УПП у Волинській області НП.

У оскаржуваній постанові зазначено, що позивач о 13 год. 45 хв. 29.04.20 р. на 488 см а/д Ковель - Ягодин керував т/з без ввімкненого ближнього світла фар (денних ходових вогнів) поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Накладено стягнення у розмірі 425 грн (штраф) та копію оскаржуваної постанови вручено позивачеві під розпис. До оскаржуваної постанови мається додаток: дані з боді - камери Dm 4245.

Позивач зазначає про незгоду з прийнятим рішенням.

Таким чином між сторонами виник публічно - правовий спір з приводу оскарження вище зазначеної оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору провадиться за правилами КАС України.

Відповідно до ст. 2 вище зазначеного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з відтвореного у судовому засіданні аудіовідео та відеозаписів із цифрового носія інформації (диска), наданого суду відповідачем, на ньому міститься запис із боді - камери поліцейського № Dm 4245. Дійсно, о 13 год. 45 хв. 29.04.20 р. на 488 см а/д Ковель - Ягодин позивач керував т/з без ввімкненого ближнього світла фар (денних ходових вогнів) поза населеним пунктом у порушення вимог п. 9.8 ПДР України, був зупинений поліцейським Абрамчуком О.В.. Останній належно представився та повідомив про причину зупинення автомобіля і про виявлення ним порушення позивачем вимог п. 9.8 ПДР України. а саме: керування т/з без ввімкненого ближнього світла фар (денних ходових вогнів) поза населеним пунктом 29.04.20 р., тобто, у визначений у п. 9.8 ПДР України період з 1 жовтня по 1 травня.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

На підтвердження порушення позивачем п. 9.8 ПДР України відповідачем, відповідно до ст. 251 КУпАП, надано відеозапис з реєстратора боді - камери поліцейського, із зафіксованим фактом вчинення адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши надані відповідачем докази, наведені у відзиві на позовну заяву доводи, суд вважає, що відтвореним у судовому засіданні аудіовідео та відеозаписом із цифрового носія інформації (диска), наданого суду відповідачем повністю спростовані доводи позивача про те, що він о 13 год. 45 хв. 29.04.20 р. на 488 см а/д Ковель - Ягодин не порушував вимог п. 9.8 ПДР України.

П. 4 Постанови Пл. ВС України від 23.12.05 р. № 14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою

Інші доводи позивача не спростовують таких висновків суду та, крім того, суд враховує, що твердження позивача про те, що поліцейський не міг побачити світло його фар у зв`язку з особливостями їх функціонування (світло білий колір) та тим, що був яскравий сонячний день, на увагу не заслуговують. Розгляд справи поліцейським було проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд погоджується із кваліфікацією вчиненого позивачем правопорушення, позаяк саме ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами.

П. 19 ПДР України передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 ПДР України, фактично, визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розд. 19 Правил, незважаючи на положення п. 9.1 ПДР України, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його неввімкнення відповідно до вимог ПДР України передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 цього Кодексу.

За змістом ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адмінправопорушення суд не вбачає.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки позивач при пред`явленні розглядуваного позову до суду не сплатив судовий збір, суд, враховуючи правову позицію Великої Палати ВС у постанові № 543/775/17 від 18.03.20 р., вважає за можливе стягнути з позивача при вирішенні спору по суті несплачену ним суму судового збору в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», а саме: в сумі 420 грн, 40 коп..

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 132 КАС України, ст. ст. 7, 9, 10, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 125, 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на доход держави 420 (чотириста двадцять) 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , 68 р. н., проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Україн, юридична адреса: 43021, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

представник відповідача: Гапонюк Ігор Миколайович , адреса місця служби: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Україн, юридична адреса: 43021, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 29.05.20 р.