Справа № 756/11965/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Київ № 756/11965/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій зобов`язання відновити нарахування пенсії, стягнення коштів.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про:

- визнання дій відповідача неправомірними;

- зобов`язання відповідача відновити нарахування позивачу щомісячної спеціальної державної пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", Закону №1058 у розмірі, що був визначений позивачу до працевлаштування в розмірі 6481,61 грн.;

- стягнення з відповідача заборгованості по пенсійним виплатам у розмірі 14674,57 грн.;

- зобов`язання відповідача виплатити заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову до суду.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21.09.2018 адміністративну справу №756/11965/18 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва за підсудністю.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2018 - позовну заяву залишено буз руху; від 22.11.2018 - відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву та доказів.

Підставами позову зазначено: безпідставне непроведення індексації пенсії у період з 01.10.2015 по 31.08.2016 у період працевлаштування, що призвело до зменшення розміру пенсії зменшення розміру пенсії з 6481,61 грн. до 6085,00 грн.; наявність довідки з місця роботи про непроведення індексації заробітної плати в період з 01.10.2015 по 31.08.2016; необґрунтована виплата пенсії в розмірі 6085,00 грн. після звільнення з роботи 31.08.2016.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Судом відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), оскільки рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04.02.2018 у справі №756/16652/17 відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як убачається зі змісту рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04.02.2018 у справі №756/16652/17 ОСОБА_1 відмовлено в задоволені позову про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у відновленні нарахованої щомісячної пенсії після звільнення в розмірі, що був визначений до працевлаштування, зобов`язання відповідача відновити щомісячну соціальну пенсію у раніше визначеному розмірі та стягнення заборгованості по пенсійним виплатам за період з 01.09.2016 по 01.12.2017, а також зобов`язати виплатити заборгованість, яка буде існувати на час винесення рішення у справі. Підставою для відмови позову, згідно з рішенням від 04.02.2018 вказано, що за відсутності відомостей про подання ОСОБА_1 довідки про індексацію (відсутність індексації) заробітної плати до органу Пенсійного фонду України, вимоги про визнання дій щодо відмови у відновленні нарахованої щомісячної пенсії після звільнення в розмірі, що був визначений до працевлаштування та зобов`язання відповідача відновити щомісячну соціальну пенсію у раніше визначеному розмірі є передчасними і не підлягають задоволенню.

У справі, яка розглядається, підставами позову зазначено, в тому числі, подання до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідки роботодавця про не нарахування індексації на заробітну плату з 01.01.2015 по 31.08.2016.

Отже, підстави позову в адміністративних справах №756/16652/17 та 756/11965/18 є відмінними, що виключає можливість закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Судом також відмовлено позивачу, на підставі пункту 1 частини шостої статті 262 КАС України, в задоволенні клопотання про призначення судового засідання.

Дослідивши письмові докази, суд установив.

Відповідно до пенсійного посвідчення від 20.06.2018 № НОМЕР_1 серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, інвалідом ІІ групи.

Позивач звернулася до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) з заявою від 16.07.2018 (вх. №5384 від 19.07.2018), в якій просила відновити розмір пенсії, що був встановлений до працевлаштування. У заяві зазначено, що перебуваючи на пенсії позивач працювала з 01.10.2015 по 31.08.2016 (11 місяців), однак індексація на заробітну плату не нараховувалась.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в листі від 07.08.2018 №54372/03 повідомила ОСОБА_1 , що вона перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", пенсія не індексується в зв`язку з відсутністю обставин для індексації пенсії, не здійснення індексації заробітної плати роботодавцем не є підставою для індексації пенсії.

У листі також роз`яснено, що індексація грошових доходів населення відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. У зв`язку з набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" змінився порядок визначення базового місяця для проведення індексації. Щодо всіх пенсій грудень 2015 року визначається місяцем, у якому значення індексу споживчих цін прийнято за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсії 103 відсотки здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з січня 2016 року. З 01.12.2015 поняття базовий період змінився на місяць підвищення пенсії. Місяцем підвищення пенсії встановлюється той місяць, в якому підвищено розмір пенсії, внаслідок перерахунку її постійних складових.

До позову додано довідку Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 15.07.2018 №13/208/215, за змістом якої ОСОБА_1 працювала на посаді діловода у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації з 01.10.2015 по 31.08.2016, індексація на заробітну плату не нараховувалась.

Нездійснення нарахування індексації на заробітну плату ОСОБА_1 з 01.10.2015 по 31.08.2016 зазначено також у довідці Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 05.12.2017 №13/182/418

У матеріалах судової справи містяться довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.09.2017 №7414 про виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.2015 по 12.2015 у розмірі по 6481,61 грн. щомісяця та від 12.09.2018 №1887 про виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.2018 по 09.2018 по 6085,00 грн. щомісяця.

Згідно з довідкою Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.09.2017 №7566 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 розмір призначеної та нарахованої пенсії становив 6085,00 грн., фактично виплачено: 01.2016 - 6094,26 грн.; 02.2016 - 5000,94 грн.; 03.2016 - 5000,94 грн.; 04.2016 - 4000,75 грн.; 05.2016 - 4000,75 грн.; 06.2016 - 4000,75 грн.; 07.2016 - 4137,80 грн.; 08.2016 - 4833,99 грн.; 09.2016 - 5172,25; 10.2016 - 5172,25 грн.; 11.2016 - 7910,50 грн.; 12.2016 - 6085,00 грн.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.11.2003 №1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних відносин щодо індексації пенсії в період, коли позивач працювала з 01.10.2015 по 31.08.2016) пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Правові підстави проведення індексації грошових доходів населення, в тому числі пенсій, визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних відносин щодо індексації пенсії в період, коли позивач працювала з 01.10.2015 по 31.08.2016).

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 10 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що пенсія працюючих пенсіонерів індексується в розмірі, що з урахуванням оплати праці не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Відповідно до пункту 9 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних відносин щодо індексації пенсії в період, коли позивач працювала з 01.10.2015 по 31.08.2016) працюючим пенсіонерам в першу чергу індексується сума оплати праці. Індексація пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, проводиться після індексації суми оплати праці на підставі виданої підприємством, установою або організацією, де працює пенсіонер, довідки, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації. У всіх випадках загальний дохід працюючого пенсіонера, який підлягає індексації, не повинен перевищувати прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи. Підприємства, установи та організації зобов`язані у двотижневий строк після проведення індексації оплати праці подавати органам, які призначають і виплачують пенсію, інформацію про розмір оплати праці працюючого пенсіонера, проіндексовану її суму та суму індексації. На підставі поданої інформації органи, які призначають і виплачують пенсію, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюють перерахунок сум індексації пенсій, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії. У разі звільнення пенсіонера з роботи власник або уповноважений ним орган подає відповідну довідку органу, який призначає і виплачує пенсію, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, для проведення індексації зазначених виплат згідно з цим Порядком.

За змістом наведених норм, грошовий дохід фізичної особи індексується виключно у межах прожиткового мінімуму, а дохід в частині, що перевищує розмір прожиткового мінімуму індексації не підлягає. При цьому, зазначені межі бази індексації, тобто максимального розміру доходу, який підлягає індексації, встановлений не для кожного окремого виду доходу, який може бути індексовано, а для сукупного грошового доходу в цілому. Якщо особа одночасно отримує різні види доходу, зокрема заробітну плату та пенсію, то їх індексація здійснюється в порядку черговості, при цьому в першу чергу індексується заробітна плата. Якщо ж заробітна плата перевищує розмір прожиткового мінімуму, то її індексація здійснюється з розміру, що дорівнює прожитковому мінімуму. У цьому випадку індексація сукупного грошового доходу у межах прожиткового мінімуму вважається виконаною, а тому інші доходи, у тому числі пенсія, індексації не підлягають. Зазначений висновок відповідає прикладу обчислення суми індексації грошових доходів працюючих пенсіонерів, що наведений у додатку №3 до "Порядку проведення індексації грошових доходів населення". Умовою проведення індексації є надання довідки підприємства, де працює особа, в якій зазначається розмір його оплати праці, проіндексована її сума і сума індексації, з урахуванням тих обставин, що заробітна плата працюючого пенсіонера не буде перевищувати прожиткового мінімуму встановленого для працездатної особи (наприклад, постанова Верховного Суду 20.12.2019 справа №756/12428/15-а).

Судом установлено, що позивач працювала з 01.10.2015 по 31.08.2016 діловодом у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації від 15.07.2018 №13/208/215, індексація на заробітну плату не нараховувалась.

За висновком Верховного Суду в згаданій справі №756/12428/15-а, обов`язок індексації грошового доходу позивача у повній мірі покладався на її роботодавця, а індексації підлягав виключно дохід у вигляді заробітної плати (оскільки її розмір перевищував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Відповідач, у даному випадку, не мав та не має правових підстав для здійснення індексації пенсії позивача.

Як убачається з довідки Військового інституту телекомунікацій та інформатизації від 15.07.2018 №13/208/215, ОСОБА_1 нараховано: за 10.2015 - оклад 1403,00 грн. та надбавка за складність 701,50 грн.; 11.2015 - оклад 1403,00 грн. та надбавка за складність 701,50 грн.; 12.2015 - оклад 1414,00 грн. та надбавка за складність 707,00 грн.; 01.2016 - оклад 1414,00 грн. та надбавка за складність 707,00 грн.; 02.2016 - оклад 1414,00 грн. та надбавка за складність 707,00 грн.; 03.2016 - оклад 1414,00 грн. та надбавка за складність 707,00 грн.; 04.2016 - оклад 1414,00 грн. та надбавки за складність і сумісництво по 707,00 грн.; 05.2016 - оклад 1543,00 грн. та надбавки за складність і сумісництво по 771,50 грн.; 06.2016 - оклад 1543,00 грн. та надбавки за складність і сумісництво по 771,50 грн.; 07.2016 - оклад 1543,00 грн. та надбавки за складність і сумісництво по 771,50 грн.; 08.2016 - оклад 420,82 грн., надбавки за складність і сумісництво по 210,41 грн. та оплата відпустки 1644,94 грн.

Згідно з законами України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 №80-VIII та "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 №928-VIII (зі змінами) прожитковий мінімум працездатних осіб з 01.09.2015 становив 1378 грн., з 01.01.2016 - 1378,00 грн., з 01.05.2016 - 1450.00 грн.

Отже, заробітна плата позивача у період з 01.10.2015 по 31.08.2016 перевищувала прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб, відповідно обв`язок нарахувати індексацію на заробітну плату у цей період покладався на Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації з розміру, що дорівнював прожитковому мінімуму .

Враховуючи наведене правове регулювання, судову практику та встановлені обставини, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум індексації за період з 01.10.2015 по 31.08.2016.

У позові наголошено, що позивач просить відновити попередній розмір пенсії у зв`язку з тим, що з 01.09.2016 вона не працювала, не отримувала заробітну плату, а лише пенсію, тому виплата пенсії мала бути відновлена в попередньому розмірі. Зі змісту позову та звернення від 16.07.2018 вбачається, що після звільнення позивачу нараховується та виплачується пенсія у розмірі 6085,00 грн., хоча до працевлаштування розмір пенсії становив 6481,61 грн. Наведені обставини відповідачем у листі від 07.08.2018 №54372/03 не заперечувались.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": тимчасово з 01.01.2016 по 31.12.2016 у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (абзаци третій, четвертий); після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється (абзац п`ятий).

За змістом наведеної норми, підставою для поновлення виплати пенсії особі є її звільнення з роботи.

Судом зазначалось, що останнім днем роботи позивача у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації на посаді діловода було 31.08.2016, тому з 01.09.2016 виплата пенсія мала бути поновлена.

Підставою для відмови відповідачем у виплаті пенсії з 01.09.2016 в розмірі 6481,61 грн., яку позивач отримувала до працевлаштування (лист від 07.08.2018 №54372/03), зазначено абзац п`ятий пункту 9 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", за яким після звільнення пенсіонера з роботи обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації пенсії здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення його пенсії. Оскільки підстав для індексації пенсії не було, відповідно пенсія позивача не індексувались, тому виплату пенсії після звільнення позивача 31.08.2016 відновлено з 01.09.2016 у розмірі 6085,00 грн.

На думку суду, такі висновки відповідача не відповідають приписам частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо поновлення виплати пенсії, якою не встановлено особливостей такого поновлення, зокрема, пов`язаних з нездійсненням індексації роботодавцем заробітної плати. На думку суду, в даному випадку мова йде про розмір пенсії, який позивачу був установлений до працевлаштування, враховуючи індексацію проведену до працевлаштування, тому та обставина, що позивач пропрацювала одинадцять місяців не може бути підставою для зменшення її розміру пенсії після звільнення. Щодо підстав для індексації, які пов`язуються відповідачем з підвищенням пенсії позивача, то це не може впливати на розмір раніше призначеної пенсії з урахуванням її індексації.

З огляду на такий висновок суду стосовно застосування частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою визначено підстави поновлення виплати пенсії працюючому пенсіонерові, обґрунтованими є вимоги позивача про протиправність відмови відповідача виплачувати пенсію в розмірі 6481,61 грн., яку позивач отримувала до працевлаштування.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобов`язання відповідача нарахувати позивачу з 01.09.2016 пенсію в розмірі 6481,61 грн. та виплатити різницю між уже виплаченою та нарахованою пенсією.

Належним способом виконання рішення суду в цій частині є нарахування відповідачем позивачу з 01.09.2016 пенсії в розмірі 6481,61 грн., виплата відповідачем різниці між нарахованою з 01.09.2016 пенсії в розмірі 6481,61 грн. та уже виплаченої з 01.09.2016 пенсії у розмірі 6085,00 грн.

Щодо строку звернення до адміністративного суду з позовом, то суд вважає, що позивачем пропущено такий строк з поважних причин.

Як убачається з матеріалів судової справи, позивач листом від 18.10.2017 зверталась до органу Пенсійного фонду України про надання роз`яснення щодо зменшення розміру пенсії. В грудні 2017 року позивач звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом про визнати неправомірним дії органу Пенсійного фонду України щодо відмови у відновленні нарахованої щомісячної пенсії після звільнення в розмірі, що був визначений до працевлаштування, зобов`язання відновити щомісячну соціальну пенсію у раніше визначеному розмірі, стягнення заборгованості з пенсійних виплатам за період з 01.09.2016 по 01.12.2017 року та зобов`язання виплатити заборгованість, яка буде існувати на час винесення рішення у справі.

Як уже зазначалось, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04.02.2018 у справі №756/16652/17 ОСОБА_1 відмовлено в задоволені позову з підстав відсутності відомостей про подання довідки про індексацію до органу Пенсійного фонду України.

Позивач листом від 16.07.2018 звернулась до органу Пенсійного фонду України, до якого додано довідку про непроведення роботодавцем індексації, в якому просила відновити попередній розмір пенсії. Отримавши відмову листом від 07.08.2018 №54372/03, позивач звернулась до Оболонського районного суду міста Києва 19.09.2018 (дата реєстрації позову в суді).

Наведене свідчить, що позивач отримавши роз`яснення від органу Пенсійного фонду України звернулась до суду з наміром захистити свій інтересе на отримання пенсії у раніше визначеному розмірі.

Крім того, суд вважає, що спір, який вирішується судом є важливим для позивача, позаяк вона як працюючий пенсіонер після звільнення з роботи почала отримувати пенсію в меншому розмірі, ніж до працевлаштування. При цьому підставою для працевлаштування слугувала необхідність додаткового заробітку в зв`язку з незадовільним станом здоров`я. Як уже зазначалось, позивач є інвалідом ІІ групи, водночас у рішенні Оболонського районного суду міста Києва від 04.02.2018 у справі №756/16652/17 встановлено, що станом на час розгляду справи цим судом, позивач була інвалідом ІІІ групи.

З огляду на викладене, суд відповідно до частини третьої статті 123 КАС України визнає поважними причини пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI як інвалід ІІ групи (пенсійне посвідчення від 20.06.2018 НОМЕР_3 серія НОМЕР_2).

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 6481,61 грн. (шість тисяч чотириста вісімдесят одна гривня 61 копійка) з 01 вересня 2016 року з виплатою різниці між нарахованою та виплаченою пенсією.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 3 Розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (зі змінами згідно з Законом України від 30.03.2020 №540-IX) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.А. Донець