Справа № 456/770/20
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/770/20
Провадження № 2-а/456/34/2020
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського 4 батальону 3 роти управління патрульної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Грибальського Євгена Богдановича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою поліцейського 4 бат. 3 роти УПП у Львівській області Грибальського Є.Б. від 13.02.2020р. серія ЕАК №2104589 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.02.2020р. близько 21.58 год. на автодорозі Київ-Чоп, 617км., керуючи автомобілем марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, нібито за те, що керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги п. 9.2 б ПДР України. З даною постановою категорично не згідний, з наступних підстав. Така постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та процедури складення, та є незаконною. Вона складалася інспектором без врахування його зауважень і пояснень. З доказами правопорушення його не ознайомлено та надано йому не було. Вважає дії вчинені поліцейським 4 бат. 3 роти УПП у Львівській області протиправними і незаконними, оскільки п. 9.2 б ПДР не порушував. Так, 13.02.2020р., керуючи вказаним автомобілем, рухався автодорогою Київ-Чоп 617 км., а саме їхав з вул.Чубинського, де проживає в напрямі до центру міста. Виїхавши на кільце, яке знаходиться біля заправки ОККО та рухаючись згідно правил та розмітки в правому крайньому ряді, продовжував рух в напрямку до центру. Ні напрям, ні смугу руху не змінював, та не перестроювався для зміни напряму руху, тому відповідно правилам сигнал повороту не подавав, а тому у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КупАП. За декілька метрів після проїзду повз кільце, його за сигналом світловою сигналізацією, зупинили працівники поліції, які весь час рухалися за ним, та склалося враження, що вони його переслідували. Причину зупинки вказали відсутність освітлення номерного знака, яка дійсно перегоріла, та повідомив, що має запасну лампочку та зараз замінить. При розмові з ним поліцейський запитав, чи не вживав він алкоголь, на що відповів, що перед тим як сідає за кермо, спиртні напої не вживає. Після чого, працівник поліції включив камеру, та розпочав розмову, що ніби то він, ОСОБА_1 , рухаючись кільцем не увімкнув покажчик повороту, на що він пояснив, що правил не порушував. Проте, його аргументів ніхто не слухав, та склали постанову, згідно якої його притягнуто до відповідальності та накладено штраф у розмірі 425 грн..
Також, для підтвердження порушення ним пункту 9.2. б Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати докази, зокрема, відеозапис події, пояснення свідків, тощо, проте таких доказів позивачем не надано. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення ним такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення немає відтак, викладені у постанові обставини набувають рис припущення, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова). Тому своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст. 245, 276, 280 КУпАП. Постанова винесена з порушенням вимог закону, основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати а провадження по справі закрити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю, додатково пояснив, що повністю заперечує свою вину, оскільки правил дорожнього руху, а саме п. 9.2 б, він не порушував, тому просить спірну постанову скасувати.
Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області та поліцейський 4 бат. 3 роти УПП у Львівській області Грибальський Є.Б. у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином неодноразово повідомлені про час та місце слухання справи рекомендованими листами з повідомленням. Однак скерували на адресу суду відзив, згідно якого доводи позивача заперечують з огляду на їх безпідставність та невмотивованість. Твердження позивача не відповідають дійсності та спрямовані на уникнення настання для нього негативних наслідків, зокрема у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Такі твердження позивача повність спростовуються відеоматеріалами з нагрудного відеореєстратора поліцейського. Зокрема, як вбачається з 00:03:15 сек. відеофайлу 01311(@014310, на якому зафіксовано розгляд справи, позивачу було роз`яснено суть його правопорушення, а також його права, передбачені ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 та ст. 307, 308 КУпАП. Проте, позивач не надав поліцейському письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення, іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи не надходило. Згідно з діалогу поліцейського і позивача, останній не розуміє приписи п.9.2.б. ПДР, а саме, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. З системного аналізу вимог ПДР випливає, що перестроювання транспортного засобу - це зміна в русі транспортного засобу однієї смуги на іншу. В даній дорожній ситуації з урахуванням дорожньої обстановки на автодорозі Київ-Чоп, 617 км., на перехресті, де організовано круговий рух, враховуючи те, що прямої норми щодо правил проїзду перехрестя з круговим рухом - немає, та виходячи з вище зазначеного для створення безпечних умов дорожнього руху при з`їзді з перехрестя з круговим рухом необхідно ввімкнути правий покажчик повороту, оскільки водій в такому випадку здійснює маневрування (перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу або поворот праворуч). На підставі наведеного просять повністю відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Як вбачається з копії постанови серії ЕАК №2104589, 13.02.2020р. близько 21.58 год., ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Чоп 617 км., керуючи автомобілем марки «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, нібито за те, що керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 б ПДР України, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 9.2 б Правил передбачено, що перед перестроюванням, поворотом або розворотом водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.
Проте, як вбачається з відзиву та самого відеозапису події від 13.02.2020р, то відеофіксація розпочинається з моменту зупинення транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , тобто факту порушення правил дорожнього руху передбаченого п. 9.2 б, а саме не ввімкнення покажчика повороту не зафіксовано на відеозаписі завбачається, тобто . Крім того, з розмови між сторонами по справі, позивач своєї вини у вчиненні правопорушення не визнав, а навпаки заперечував факт вчинення такого.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Що й було зроблено інспектором поліції.
Однак, в свою чергу поліцейським 4 бат. 3 роти УПП у Львівській області Грибальським Є.Б. у спірній постанові не наведено обґрунтованих доводів, порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, не представлені такі докази і в судове засідання.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зокрема, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, поліцейським не наведено жодних доказів на підтвердження вчиненого останнім правопорушення, зокрема фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше.
Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.
Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч. 2 ст. 122, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.
Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи те що в судовому засіданні, жодним чином не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому спірну постанову слід скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211,229, 241-246, 286 КАС України, ст. 293 КпАП України суд, -
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАк №2104589 від 13.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України та провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н. М. Янів