Справа № 186/349/20
Суддя: Демиденко С. М.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/349/20
Номер провадження № 2-а/0186/22/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.,

секретар - Фадєєва Т.Б.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в

м. Першотравенськ Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Воробйова Ігоря Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Воробйова Ігоря Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04 березня 2020 року інспектором СРПП Першотравенського ВП ПВП ГУНП у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Воробйовим Ігорем Сергійовичем, було винесено постанову серія БАА№728168 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, він нібито о 21 годині 57 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля у м. Першотравенськ по вулиці Гагаріна 35, здійснив зупинку безпосередньо на місці виїзду з прилеглої території, та не надав для перевірки: Посвідчення водія категорії «В», свідоцтво про реєстрацію Т3, та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив вимоги п. 15.9(и),п.2.1(а),2.1(б) та 2.1(г) ПДР.

04 березня 2020 року, він рухався в транспортному засобі DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Автокредит плюс», проїжджаючи по вулиці Гагаріна буд. № 35 був зупинений патрульним автомобілем Skoda Rapid білого кольору д.н.з НОМЕР_2 . До автомобілю підійшов співробітник патрульної поліції Воробйов Ігор Сергійович та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, і сказав, що ОСОБА_1 порушив правила зупинки п.15.9(и), зупинившись менш ніж за 10 метрів від виїзду с прилеглої території. У зв`язку з сим ОСОБА_1 запропонував почати розглядати справу про адміністративне правопорушення. На його слова інспектор Воробйов Ігор Сергійович вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ. ОСОБА_1 пред`явив інспектору документи, після чого інспектор почав записувати дані посвідчення водія категорії «В» в блокнот, потім ОСОБА_1 своє посвідчення забрав, адже вважає протизаконним дії інспектора, а саме переписування даних в блокнот. Поки вони вели розмову з інспектором Воробйовим І.С. тим часом інший інспектор сидячи в службовому транспорті частково заповняв постанову. І потім повідомили ОСОБА_1 , що на нього буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП, не ознайомив його з правами, передбаченими статтями 268 КУпАП та 63 Конституції України. ОСОБА_1 почав наполягати на об`єктивному розгляді справи, на що інспектор заперечив, і продовжували заповнювали постанову в своєму службовому автомобілі. Таким чином, після зупинки транспортного засобу, висловлення звинувачень у бік ОСОБА_1 , інспектор Воробйов І.С. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зазначене лише підтверджує халатне ставлення відповідача до розгляду справи. Своїми діями, Воробйов І.С. грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279, та 280 КУпАП, а також його право на захист, яке закріплено як ст.268 КУпАП, так и ст.59, 63 Конституції України. Право на захист є одним з основних прав, гарантованих Конституцією України і порушення цього права є не допустимим.

Просить суд визнати протиправними дії інспектора СРПП Першотравенського ВП ПВП ГУНП у Дніпропетровській області, старшого сержанта поліції Воробйова Ігоря Сергійовича та скасувати постанову серія БАА №728168 від 04 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, а зазначену справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідач надав суду письмовий відзив в якому зазначав, що 04 березня 2020 року о 21 годині 57 хвилин під час патрулювання, по вул. Гагаріна, буд. 35, м. Першотравенська, був помічений транспортний засіб Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився безпосередньо на місці виїзду з прилеглої території чим порушив п.15.9 (И) ПДР України. Після зупинки автомобіля було встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1 та якому було повідомлено про причину зупинки й запропоновано пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс ОСЦПВВНТЗ. Однак ОСОБА_1 відмовився пред`являти вищевказані документи та вказав, що він нічого не порушував. У зв`язку з чим Поліцейським СРПП №2 Першотравенського ВП Павлоградського ВП старшим сержантом поліції Воробйовим І.С. з дотриманням вимог чинного законодавства було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА №728168 від 04 березня 2020 року за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф 425 гривень.

Просить суд у позові ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №728168 від 04.03.2020 року за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП відмовити.

Справа розглядається відповідно до ч.5 ст.262 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 березня 2020 року поліцейським СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області сержантом поліції Воробйовим І.С. було складено постанову серії БАА №728168 про адміністративні правопорушення передбаченій ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якої 04 березня 2020 року о 21 годині 57 хвилин в м.Першотравенську по вул. Гагаріна, буд. 35, водій керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку безпосередньо на місці виїзду з прилеглої території та не надав для перевірки: посвідчення водія категорії «В», свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.15.9(и), п.2.1.(а), п.2.1(б), в.2.1(г) ПДР України, у зв`язку з чим накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

З відео доданого до відзиву на позов поліцейським СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області сержантом поліції Воробйовим І.С. вбачається, що транспортний засіб Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , зупинився безпосередньо на місці виїзду з прилеглої території, висадив пасажира та продовжив рух. Після зупинки вказаного автомобіля поліцейським, з нього вийшов водій яким виявився ОСОБА_1 . Під час розмови з поліцейськими водій своєї провини не визнав, повідомив, що здійснив вимушену зупинку з дотриманням всіх правил дорожнього руху. Також у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , на його думку нічого не порушував, він спочатку відмовився пред`являти посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак пізніше ОСОБА_1 пред`явив поліцейському посвідчення водія, однак коли побачив, що останній записує його данні, знову сховав посвідчення та в подальшу не пред`являв жодних документів.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих 04 березня 2020 року на місці зупинки вбачається, що позивач зупинявся для висадки пасажира, але факт порушення п.15.9 ПДР України заперечував.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

В частині притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Як встановлено частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі КУпАП/ перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 15.9. (и) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (далі по тексту - ПДР України), зупинка транспортних засобів забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч.1,4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України /далі КАС України/ розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 73,74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі N 524/9716/16-а, від 15.11.2018 року у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 року у справі N 295/3099/17.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП підлягають задоволенню у зв`язку з порушенням відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В частині притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 22 2КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується й позивачем в своїй позовній заяві, останній відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, оскільки останній почав записувати його данні в блокнот.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог п. 15.9. (и) ПДР України, «зупинка транспортних засобів забороняється безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій» не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови від 04 березня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 126 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги задоволенню в цій частині не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в цій частині, з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Воробйова Ігоря Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Воробйова Ігоря Сергійовича серії БАА №728168 від 04 березня 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Залишити без змін постанову поліцейського СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Воробйова Ігоря Сергійовича серії БАА №728168 від 04 березня 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Суддя С.М. Демиденко