Справа № 140/4835/20
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/4835/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі Сметані Т.В.,

за участю представника позивача Хохлова В.О.,

представників відповідача Власюк І.М., Демидюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області (далі - Затурцівська сільрада, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішень №28/3 від 30.01.2015, №10/13 від 23.12.2016, №19/13 від 02.03.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Володимир-Волинським управління ГУ ДПС у Волинській області винесено три податкові повідомлення від 18.12.2019 про сплату позивачем податку. З відповіді начальника Володимир-Волинського управління ГУ ДПС у Волинській області йому стало відомо, що суми посадкових зобов`язань по вказаним ППР є податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки, нараховані ОСОБА_1 , як власнику розміщеної в с. Затурці деревообробної майстерні 539,8 кв.м., на підставі рішень Затурцівської сільської ради, яка встановлювала ставку податку у процентному відношенні до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. бази оподаткування. Зокрема: на 2016 рік ставка податку встановлена рішенням Затурцівської сільської ради № 28/3 від 30.01.2015 у розмірі 0,5% від мінімальної заробітної плати (6,89 грн/1 кв.м.), на 2017 рік ставка податку встановлена рішенням Затурцівської сільської ради № 10/13 від 23.12.2016 у розмірі 0,25% від мінімальної заробітної плати (8,00 грн/1 кв.м.), на 2018 рік ставка податку встановлена рішенням Затурцівської сільської ради № 19/13 від 02.03.2018р. у розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати (37,23 грн/1 кв.м.). Вказує, не те, що йому не було відомо про вищевказані рішення.

Вважає, що оскаржувані рішення про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті з істотними порушеним вимог чинного законодавства, що є підставою для визнання їх протиправними та скасування в частині встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не оприлюднила на офіційній сторінці Війницької ОТГ у мережі інтернет плани діяльності з підготовки проектів аналізів регуляторного впливу регуляторних актів до проектів рішень сільської ради в 2015-2019 роках «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки»; не подавала до відповідальної постійної комісії проекти регуляторних актів впливу до проекту рішень сільської ради в 2015-2019 роках «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки»; не оприлюднила на офіційній сторінці Війницької ОТГ у мережі Інтернет аналізи регуляторного впливу до проектів рішень сільської ради в 2015-2019 роках «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки»; не публікувала у друкованих засобах масової інформації аналізи регуляторного впливу до проектів рішень сільської ради в 2015-2019 роках «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (а.с.1-6).

Одночасно разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дію рішень Затурцівської сільської ради №28/3 від 30.01.2015, №10/13 від 23.12.2016, №19/13 від 02.03.2018 (а.с.29-31).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено (а.с.34-35).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, з урахуванням особливостей визначених статтею 264 КАС України. Призначено підготовче судове засідання у справі на 11:00 29.04.2020 (а.с.37).

В зв`язку з перебуванням судді у черговій відпустці підготовче судове засідання у справі відкладено на 11:00 15.05.2020.

23.04.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.39-44). В якому відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки

Законом України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», Законом України від 20.12.2016 № 1791-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», Законом України від 07.12.2017 № 2245-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» було зупинена дія підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», що свідчить про відсутність обмеження передбачених даними нормативними актами для органів місцевого самоврядування при прийнятті рішень про встановлення місцевих податків та зборів.

Таким чином, Затурцівська сільська рада не порушувала вимог чинного законодавства, зокрема і положень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», ставки податку на об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості встановлено відповідно до вимог підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України. Податковим кодексом України встановлений обов`язок громадянина сплатити податок на підставі прийнятих рішень органом місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Крім того, відповідно до Регламенту роботи Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області проекти оскаржуваних рішень пройшли процедуру оприлюднення, шляхом розміщення на дошці оголошень у приміщенні Затурцівської сільської ради.

27.04.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача вважає, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем допущено ряд порушень, статей 4,6,8,9,25,34 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» а саме: принципу прозорості та врахування громадської думки при здійсненні регуляторної політики; права громадян та суб`єктів господарювання брати участь у розробці проектів регуляторних актів, подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю, бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів; проведення аналізу кожного проекту регуляторного акта його розробником, який готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій з обов`язковим застосуванням розробниками проектів регуляторних актів вимог «Методики проведення аналізу впливу регуляторного акта»; обов`язкового оприлюднення кожного проекту регуляторного акта у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Також, вважає, що Законами України, якими внесені зміни до Прикінцевих та перехідних положень Податкового кодексу України, не заслуговують до уваги, оскільки ними не внесені зміни до вищеперерахованих статей Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», які регламентують правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності органами місцевого самоврядування. При прийнятті Затурцівською сільською радою оскаржуваних рішень про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016-2018 роки були порушені норми ч. 3 ст. 27 Бюджетного кодексу України. Вказані порушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваних рішень (а.с.78-85).

12.05.2020 представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Затурцівської сільської ради № 28/3 від 30.01.2015 в частині встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016 рік у розмірі 0,5% від мінімальної заробітної плати (6,89 грн/1 кв.м), № 10/13 від 23.12.2016 в частині встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік у розмірі 0,25% від мінімальної заробітної плати (8,00 грн/1 кв.м) та № 19/13 від 02.03.2018 в частині встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік у розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати (37,23 грн/1 кв.м) (.а.с.94-100).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 27.05.2020 (а.с.108).

Інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходили. Сторони скористались свої правом щодо подачі заяв по суті справи.

В судовому засіданні 27.05.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представники відповідача у цьому ж судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що Затурцівською сільською радою 30.01.2015 прийнято рішення № 28/3 про встановлення в 2015 році на території сільської ради податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.24) та затверджено Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб у розмірі 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, за 1 кв.м бази оподаткування (а.с.25-27).

23.12.2016 Затурцівською сільською радою прийнято рішення № 10/13 про встановлення в 2017 році на території сільської ради податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.16) та затверджено Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб у розмірі 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, за 1 кв.м (за винятком господарських(присадибних) будівель - допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать сараї, хліви, літні кухні, вбиральні, погреби, навіси) (а.с.17-19).

02.03.2018 Затурцівською сільською радою прийнято рішення № 19/13 про встановлення в 2018 році на території сільської ради податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.20) та затверджено Положення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб у розмірі 0,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, за 1 кв.м бази оподаткування (а.с.21-23).

18.12.2019 ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові-повідомлення рішення: № 0054948/2-5033-0307, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання, за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 3719,22 грн; № 0054948/1-5033-0307, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання, за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 4318,40 грн; № 0-0307, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання, за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018 рік у розмірі 20096,75 грн. (а.с.8-11).

Не погоджуючись з рішеннями Затурцівської сільської ради про встановлення податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вищевказаним рішенням судом враховано, що відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Саме такий принцип гарантує забезпечення правого порядку в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року (далі - Закон України № 280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 та підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у складі податку на майно належить до місцевих податків.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами статті 266 ПК України.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Таким чином, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 12.3 статті 12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Рішення рад нормативно-правового характеру відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено пізніший строк введення цих рішень у дію.

Статтею 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» із змінами та доповненнями від 11.09.2003 №1160-ІУ (далі - Закон №1160) встановлено, що регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з пунктом 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України.

Представники відповідача в судовому засіданні ствердили суду, що рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області № 28/3 від 30.01.2015, №10/13 від 23.12.2016 були розміщені на дошці оголошень у приміщенні Затурцівської сільської ради, а рішення №19/13 від 02.03.2018 розміщене на офіційному веб-сайті сільської ради.

Відповідно до Статті 21-1 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» від 23.09.1997 №539/97-ВР доведення до відома населення законів України та інших нормативно-правових актів здійснюється шляхом їх офіційного опублікування відповідно до закону державними друкованими засобами масової інформації та офіційними друкованими виданнями (офіційними виданнями), висвітлення аудіовізуальними засобами масової інформації, оприлюднення на офіційних веб-сайтах органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також в інший спосіб, визначений законом.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що доказів того, що оскаржувані рішення знаходились на дошці оголошень в 2015 та в 2016 роках та пройшли процедуру оприлюднення відповідач не надав, оскільки діючим на той час законодавством не передбачено обов`язок органу місцевого самоврядування фіксувати розмішені та оприлюдненні рішення за допомогою фото чи відео засобів.

Підпунктом 2 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20.12.2016 № 1791- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», встановлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.12.2017 № 2245- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» встановлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 ПК України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Таким чином, рішення Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області №28/3 від 30.01.2015, №10/13 від 23.12.2016, №19/13 від 02.03.2018 про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2015-2018 роки прийняті в межах наданих Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень та відповідно до вимог Податкового Кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам позивач належним чином не довів, що оскаржувані рішення є протиправними та не надав суду доказів, які б належним чином підтверджували підставність позовних вимог.

Відповідач в свою чергу довів, що оскаржувані рішення відповідають вимогам чинного законодавства.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 159, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області (45523, Волинська область, Локачинський район, село Затурці, вулиця Липинського, 66, ) про визнання протиправним та скасування рішень №28/3 від 30.01.2015, №10/13 від 23.12.2016, №19/13 від 02.03.2018, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський

Повний текст рішення суду складено 01 червня 2020 року.