Справа № 580/1201/20
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року справа № 580/1201/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.12.2019 № в частині надмірно нарахованого грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 227055 грн. 41 коп. та надмірно нарахованих штрафних санкцій на суму 56763 грн. 87 коп.;

- визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.12.2019 № в частині надмірно нарахованого військового збору на суму 20229 грн. 24 коп. та надмірно нарахованих штрафних санкцій на суму 4787 грн. 31 коп.

Ухвалою суду від 13.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач протиправно не застосував до спірних правовідносин пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України та не врахував, що до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що станом на 01.01.2014 не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Таким чином, при анулюванні (прощенні) суми основного боргу, що виникла до 01.01.2014 і не була погашена до цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті (сума боргу за тілом кредиту), яка не погашена до 1 січня 2014 року та яка перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора, за мінусом різниці між сумою такого основного боргу в іноземній валюті, що визначається за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що позивач безпідставно посилається на норму пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України, оскільки вона стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню, однак у спірних правовідносинах відсутні докази зміни умов договору про надання кредиту щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано у даному випадку. З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що позов є необгурнтованим та задоволенню не підлягає.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 25.10.2007 між позивачем та АТ «УкрСиббанк» було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами цього договору банк зобов`язується надати позивачу кредитні кошти у сумі 160990 доларів США, що становило еквівалент 812999,50 грн. за курсом НБУ на день укладання договору. Водночас позивач зобов`язується прийняти вказані кошти та повернути їх банку в порядку та на умовах, визначних в договорі.

Листом від 09.10.2015 №30-21/45704 АТ «УкрСиббанк» надіслало позивачу повідомлення про анулювання боргу, згідно якого банк, як кредитор, з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, повідомив позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості позивача, яка станом на 09.10.2015 становила 122846 доларів США 16 центів, що складає 2616536 грн. 11 коп. по курсу НБУ станом на 09.10.2015, а саме: суми основного боргу - 101305 доларів США 96 центів, що складає 2157745 грн. 12 коп. по курсу НБУ станом на 09.10.2015; суми процентів - 21540 доларів США 20 центів, що складає 458790 грн. 99 коп. по курсу НБУ станом на 09.10.2015; штрафні санкції у розмірі 24742 грн. 70 коп.

На підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ст. 79 Податкового кодексу України та наказу від 22.08.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Черкаській області проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ОСОБА_1 щодо повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт від 15.10.2019 №92/23-00-330403/264081266, яким встановлено порушення позивачем:

- п. 49.1 ст. 49, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: платник податків не подав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік;

- пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 388394 грн. 12 коп.;

- пп. 1.2 п. 16-1 Перехідних положень, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму військового збору за 2015 рік у сумі 32366 грн. 18 коп.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що у 2015 році позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага від спрощення основної суми боргу, яка становить 2157745 грн. 12 коп., що підтверджується інформацією, наданою АТ «УкрСиббанк» в податковому розрахунку за формою №1ДФ про суми доходу за IV квартал 2015 року, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб за ознакою « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо. Разом з тим, вказаний дохід позивач не задекларував та не сплатив до бюджету відповідні суми ПДФО та військового збору.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.12.2019 №, №.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає, що відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата). Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Разом з цим, відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, слід розглядати окремо.

Враховуючи викладене, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм підпункту «д» пункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Зважаючи, що кредитором АТ «УкрСиббанк» здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) ОСОБА_1 , тому у даному випадку не мала місце зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню, отже при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 19.12.2019 №, №, податковий орган діяв відповідно до норм Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №К/9901/49585/18.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України є безпідставними, оскільки дана норма стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню, однак судом не встановлено, а матеріали адміністративної справи не містять будь - яких доказів зміни умов договору про надання кредиту щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Таким чином, сума прощеної АТ «УкрСиббанк» позивачу основної заборгованості за кредитом становить 101305 доларів США 96 центів, що складає 2157745 грн. 12 коп. по курсу НБУ станом на 09.10.2015, є доходом платника податку в повному обсязі та підлягає оподаткуванню як податком на доходи фізичних осіб, так і військовим збором.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі №821/707/17, від 23 серпня 2019 року у справі №825/599/17, від 10 квітня 2020 року у справі №500/583/19, тому відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Гайдаш