Справа № 160/5319/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 травня 2020 року Справа 160/5319/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , яка подана представником Романовим Валерієм Петровичем до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником Романовим Валерієм Петровичем до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати дії Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, який став особою з інвалідністю у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ протиправними;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України, Пенсійний фонд України, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_1 , який став особою з інвалідністю у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, починаючи з 01.07.2019 у п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ;

- стягнути з Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пенсію ОСОБА_1 , який став особою з інвалідністю у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, починаючи з 25.04.2019 у п`ятикратному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року у порядку ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ;

- винести окрему ухвалу згідно ч. 9 ст. 249 КАС України № 2147-VIII від 03.10.2017 р. та надіслати її до Державного бюро розслідувань, місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15. e-mail: , тел. про відкриття кримінального провадження за фактом невиконання рішення Конституційного суду України, Другий сенат у справі № 1-р (11)2019 від 25.04.2019 р. відносно посадових осіб: Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для прийняття заходів реагування.

В мотивування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 10.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся на адресу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії як військовослужбовцю, який проходив строкову службу з ліквідацією аварії на ЧАЕС з 01.09.1989 р. по 24.12.1989 р., і втративши здоров`я, ставши інвалідом III групи згідно ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 01.10.2017 p. Однак, листом від 24.06.2019 року за №4450/Х-09 «Про розгляд звернення» ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивачу про те, що оскільки за даними пенсійної справи позивач проходив дійсну строкову службу в період з 10.05.1977 по 23.05.1979, а участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи брав з 01.09.1989 по 30.11.1989, для обчислення пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на теперішній час відсутні підстави. Водночас, Другим сенатом Конституційного Суду України прийнято рішення від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону № 796. Оскільки рішення №1-р(П)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання, тому з зазначеного питання Пенсійний Фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України з відповідним запитом, на який отримано відповідь, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби, набудуть право на обчислення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796 та пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після внесення відповідних змін до зазначених нормативно-правових актів. Такі проекти актів на сьогодні розробляються в Мінсоцполітики. Отже, позивач вважає, що відповідачі як Кабінет Міністрів України, Пенсійний фонд України, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повинні були виконати рішення Конституційного суду України, Другий сенат у справі № 1-р (11)2019 від 25.04.2019 р. та здійснити відповідний перерахунок пенсії.

Відповідно до п. п. 3 та 6 ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ч. 5 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів "Згідно з оригіналом", назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії, що проставляється у лівому нижньому куті документа.

В порушення вищевказаних вимог до матеріалів позовної заяви додані копії документів, які не у повному обсязі засвідчені позивачем належним чином.

Тобто, з наведеного слідує, що додані до адміністративного позову ксерокопії документів не є належними доказами, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача у розумінні ст.ст.72-78 Кодексу адміністративного судочинства України, так як вони не завірені у встановленому законодавством порядку згідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, що є порушенням ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, позивачу слід подати до суду засвідчені копії документів для суду та для вручення відповідачу із проставленням на лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа відмітки - Копія та у лівому нижньому куті документа - Згідно з оригіналом.

Також, у відповідності до положень ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями п.4 ч.5 ст.160 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, звертаючись з позовом до суду позивач у прохальній частині заяви просить визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України проте у чому саме полягає протиправність дій Кабінету Міністрів України та Пенсійного фонду України позивач не уточнює.

Відтак, з огляду на викладене та враховуючи підстави позову, позивачу слід конкретизувати у прохальній частині позовної заяви в чому саме (зокрема, в якому документі) відображені протиправні, на думку ОСОБА_1 , дії Кабінету Міністрів України та Кабінету Міністрів України у вигляді відмови у перерахунку позивачу пенсії як учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, який став особою з інвалідністю у порядку ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796-ХІІ.

Щодо довіреності від 24.12.2019 року (зареєстровано в реєстрі за № 801), яка видана приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кириєнко Ю.Ф. на представництво інтересів ОСОБА_1 його уповноваженого представника як Романова В.П. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 57 цього Кодексу передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду самостійно або через свого представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

У свою чергу в силу приписів частини другої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Так, відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 та пункту 4 частини першої статті 37 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 № 3425-XII засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них покладається на нотаріусів та посадових осіб органів місцевого самоврядування.

За положеннями статті 75 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом. Вірність копії документа, виданого громадянином, засвідчується у тих випадках, коли справжність підпису громадянина на оригіналі цього документа засвідчена нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування чи підприємством, установою, організацією за місцем роботи, навчання, проживання чи лікування громадянина.

Крім того, відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді (частина п`ята статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналізуючи наведені вище норми суд дійшов висновку, що повноваження представника сторони мають бути підтверджені оригіналом довіреності або її копією, засвідченою у визначеному законом порядку, а саме: особою, яка має повноваження на засвідчення копії довіреності.

Водночас, судом встановлено, що позовна заява від імені позивача підписана в якості його представника Романова В.П. При цьому, до позовної заяви в якості доказу, що підтверджує повноваження Романова В.П. на підписання зазначеної заяви, приєднано копію нотаріальної довіреності від 24.12.2019 року, яку засвідчено Романовим В.П. Однак, до матеріалів позовної заяви не долучено копії довіреності на представництво інтересів позивача, завірену нотаріально.

Аналогічну правову позицію неодноразово висловлено судом касаційної інстанції, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 19.03.2018 в адміністративній справі № 826/8244/16 та 15.01.2018 в адміністративній справі № 490/11396/16-а, від 10 квітня 2020 року справа №947/31589/19.

Пунктами 6-7 п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначається відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Судом встановлено, що у матеріалах адміністративного позову всупереч вищенаведеної норми не вказані відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Окрім того, за результатами ознайомлення з даною позовною заявою судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, передбачених ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки норми зазначеної статті передбачають, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, як слідує з матеріалів позовної заяви позивач не погоджується із листом від 24.06.2019 року за №4450/Х-09 «Про розгляд звернення» ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

У свою чергу, позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 18.05.2020 року, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

В поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що через незаконні дії суддів Дніпропетровського окружного адміністративного суду як ОСОБА_4 (справа №160/9723/19, позов повернуто 15.11.2019), ОСОБА_5 (справа №160/331/20, позов повернуто 06.04.2020 року) позивач вимушений був утретє звернутися до суду із даною позовною заявою.

Отож, судом приймаються до уваги, що у вищенаведені періоди позов поданий до суду ОСОБА_1 судом розглянуто не було. Разом з тим, відповідні докази щодо двічі звернень до суду із даною позовною заявою з аналогічними позовними вимогами та тими ж самими відповідачами та позовними вимогами, підтвердження щодо отримання ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 15.11.2019 по справі №160/9723/19 та від 06.04.2020 року по справі №160/331/20 позивачем до суду не надано.

Слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі №706/1272/14-ц висловлена позиція щодо необхідності доведення учасниками справи обставин пропуску строку звернення до суду.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини."

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 р. у справі № 907/50/16, зокрема вказав, що позовна давність не є інститутом процесуального права і не може бути відновлена. Позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Отже, у задоволенні клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 ст. 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши інші обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим КАС України, а тому вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 160, ч.1 ст. 169, ст. ст. 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані в клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 .

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана представником Романовим Валерієм Петровичем до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення пенсії - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- уточненої позовної заяви для суду та врученням іншим учасникам справи із чітко сформованими позовними вимогами із зазначенням відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- засвідчені копії документів для суду та для вручення відповідачу та третім особам із проставленням на лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа відмітки - Копія та у лівому нижньому куті документа - Згідно з оригіналом;

- вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши інші обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску;

- копії довіреності від 24.12.2019, яка засвідчена нотаріально.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 2, частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник