Справа № 826/15114/16
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді: Чаку Є.В.

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря: Муханькової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Авант-Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ " Авант-Банк" (далі - відповідач), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним і скасування рішення відповідача про нікчемність операції по перерахуванню коштів у сумі 67200 грн. з рахунку № НОМЕР_1 ТОВ "Розвиток-2012" на рахунок № НОМЕР_2 з подальшим перерахуванням на картковий рахунок № НОМЕР_3 ; зобов`язання відповідача здійснити необхідні дії для виплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду у сумі 67200 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 року закрито провадження у частині вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Уповноваженої особи про нікчемність правочину.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 27.01.2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останнє та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивачу було відкрито у Банку рахунок № НОМЕР_2 та картковий рахунок № НОМЕР_3 .

26.05.2015 року між позивачем та ТОВ "Розвиток-2012" укладено договір №2/403 про надання фінансової допомоги на зворотній основі, згідно з яким позивач надає ТОВ "Розвиток-2012" фінансову допомогу на зворотній основі у визначеному у договорі розмірі, а ТОВ "Розвиток-2012" зобов`язується повернути її у визначений цим договором термін.

Згідно копії виписки по рахунку позивача № НОМЕР_4 за 28.05.2015 року, останній на підставі вказаного договору перераховував на рахунок ТОВ "Розвиток-2012" суми коштів.

22.12.2015 року ТОВ "Розвиток-2012" було перераховано на рахунок позивача № НОМЕР_2 кошти у сумі 67200 грн. з призначенням: "Часткове повернення фін допомоги згідно договору 2/403 від 26.05.2015 року без ПДВ", що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанції №156 від 22.12.2015 року, витягу від 29.12.2016 року з інформації про рух коштів по рахунку ТОВ "Розвиток-2012", виписки по рахунку № НОМЕР_1 ТОВ "Розвиток-2012"

23.12.2015 року позивачем було перераховано кошти у розмірі 67500 грн. з рахунку № НОМЕР_2 на свій картковий рахунок № НОМЕР_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією банківської виписки.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 29 січня 2016 року № 44 «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29 січня 2016 року № 96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 року № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Авант-Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 лютого 2016 року № 262 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Авант-Банк» з 26 лютого 2016 року до 25 лютого 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Авант-Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко І.М. на два роки з 26 лютого 2016 року до 25 лютого 2018 року включно.

1 березня 2016 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з 2 березня 2016 року розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Авант-Банк», для отримання коштів вкладника з 2 березня 2016 року по 12 квітня 2016 року включно можуть звертатися до установ банків-агентів Фонду: АТ «ОТП БАНК» та АТ «УКРСИББАНК».

Згідно з витягом з наказу Уповноваженої особи від 23.02.2016 року №57 передбачено застосування наслідків нікчемності операцій (транзакцій) по перерахуванню коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб на вкладні депозитні/поточні (карткові) рахунки інших фізичних осіб - клієнтів Банку, що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно додатку №1 до наказу №57 від 23.02.2016 року до переліку нікчемних згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону віднесено операцію із перерахування ТОВ "Розви-ток-2012" на рахунок позивача 67200 грн. і операцію із поповнення позивачем свого карткового рахунку на 67500 грн.

Водночас, у додатках №4 і №5 до цього ж наказу зазначено здійснити операції з повернення коштів з рахунку позивача у сумі 67500 грн. та у сумі 67200 грн. на користь ТОВ "Розвиток-2012".

23.02.2016 року з рахунку позивача № НОМЕР_3 було списано кошти у сумі 67500 грн. (сторновано) та зараховані їх на рахунок ТОВ "Розвиток-2012".

24.02.2016 року було здійснено коригування та повернуто на рахунок позивача 300 грн.

Листом від 25.02.2016 року №823/8 уповноважена особа повідомила позивача про нікчемність правочину - операції по перерахуванню коштів з рахунку юридичної особи на рахунок № НОМЕР_2 , проведеної 29.12.2015 року на суму 67200 грн., з подальшим перерахуванням на картковий рахунок № НОМЕР_3 , згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з копіями виписок по рахункам № НОМЕР_2 і № НОМЕР_3 , заяви на видачу готівки від 18.03.2016 року №004Т01DB77 позивачу здійснено відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду у сумі 8743,24 грн. (у т.ч. 8443,24 грн. по рахунку № НОМЕР_3 ; 300 грн. по рахунку № НОМЕР_2 ).

31.03.2016 року позивач звернувся до уповноваженої особи із заявою про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у сумі 67200 грн. за рахунок Фонду.

Листом від 01.04.2016 року №1850 відповідач повідомив позивача про нікчемність операції з перерахування коштів 23.12.2015 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.

Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 цього Закону.

Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000,00 грн.

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин:

1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії;

2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати;

3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн;

4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування;

5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Як зазначалось вище судом, позивач уклав з ПАТ «Авант-Банк» договір відкриття рахунку та обслуговування платіжної картки та на відповідних рахунках розміщено кошти (переказ коштів від ТОВ "Розвиток-2012"), а тому в розумінні закону позивач є вкладником.

Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до початку віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації.

Колегія суддів звертає увагу, що положення пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути застосованими до договору відкриття рахунку та обслуговування платіжної картки, укладеного між позивачем та ПАТ «Авант-Банк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Авант-Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 802/351/16-а.

Частина 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, що діяла на час укладення договору) містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними. Відповідач вважав нікчемними договір відкриття рахунку та обслуговування платіжної картки між банком і позивачем з підстави, передбаченої пунктом 7 частини 3 статті 38 зазначеного вище Закону. Зазначеною нормою передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Колегія суддів вважає, що положення пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Авант-Банк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Транзакція (операція) з перерахування коштів з рахунку ТОВ "Розвиток-2012" на рахунок позивача, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у п. 45 постанови від 04.07.2018року №826/1476/15, не є правочином, укладеним між Банком та позивачем, тому посилання відповідача на нікчемність цього правочину відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 є безпідставними і не доводять правомірність не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Метою пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Судом встановлено, що тимчасову адміністрацію у ПАТ «Авант-Банк» запроваджено з 29 січня 2016 року, тобто вже після перерахування коштів на рахунок позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок Фонду.

При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що обставина сторнування у лютому 2016 року коштів у сумі 67200 грн. з рахунку позивача не є підставою для не відшкодування йому коштів за вкладом, оскільки Закон №4452 такої підстави не передбачає. Натомість, ст. 26 Закону №4452 передбачає відшкодування коштів у розмірі вкладу на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, азгідно матеріалів справи станом на 29.01.2016 року (виведення Банку з ринку) на рахунках позивача були кошти у сумі 67200 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"- залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев