Справа № 1840/3344/18
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 р. Справа № 1840/3344/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соп`яненка О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що звернувся до Конотопського ОУПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Конотопське ОУПФУ повідомило про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу не менше 15 років. Вважає таку відмову протиправною. Відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу періоди з 01.06.1985 по 31.07.1992, у якому позивач під час відбування покарання працював на посаді муляра, та періоди з липня по грудень 2001 року, січень -грудень 2002 року, січень-серпень 2003 року. Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язати відповідача вчинити дії по нарахуванню пенсії за віком з 03.07.2017 та її виплаті.

Відповідач у відзиві на позовну заяву із позовом не погодився. Зазначив, що ним правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.07.2017 звернувся до Конотопського ОУПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком. (а.с. 24 т. 1).

Листом від 11.10.2017 №11963/03-11 управління повідомило про відмову у призначенні пенсії. Зазначено, що трудова книжка містить виправлення та у ній відсутні інформація про періоди військової служби та навчання на курсах підготовки машиністів, управлінням для підтвердження періодів роботи було направлено відповідні запити. Посилавшись на положення п. "а" ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зазначив, що робота в`язнів зараховується до загального трудового стажу за умови сплати страхових внесків. У 1982-1992 роках заявник перебував у місцях позбавлення волі. Відповідно до довідки про заробітну плату з червня 1985 по грудень 1992 страхові внески не нараховувались та не утримувались. Зарахувати цей період до загального трудового стажу не можливо.

До заяви додано атестат про навчання у технічному училищі за період з 01.09.1989 по 26.06.1990, який також неможливо зарахувати до страхового стажу, тому що до такого стажу зараховується період навчання за денною формою. Період навчання та одержання заробітної плати у виправній колонії співпадають. У зв`язку з цим направлено запити, відповідь на які не надійшла. Згідно трудової книжки та довідок страховий стаж становить 7 років 7 місяців та 8 днів. Відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу (т. 1 а.с. 28).

Позивач звернувся до відповідача з приводу перегляду заяви про призначення пенсії за віком. Листом від 20.02.2018 №14/Ч-1 відповідач повідомив, що у зв`язку з наявністю виправлень у трудовій книжці та відсутністю інформації про періоди військової служби управлінням було направлено відповідні запити. Для підтвердження сплати страхових внесків у період з 1982 по 1992 роки направлено запит до ГУ ПФУ у Дніпропертровській області щодо підтвердження періоду роботи під час відбування покарання. Відповідно до надісланої ДУ "Дніпровська ВК №89" довідки про заробітну плату у період з червня 1985 по грудень 1992 року страхові внески не нараховувались і не утримувались. Тому відсутні підстави для зарахування вказаного періоду роботи до загального трудового стажу.

Період навчання у професійному училищі неможливо зарахувати, оскільки відсутні відомості про денну чи заочну форму навчання. Період навчання співпадає з періодом відбування покарання . Трудовий стаж становить 7 років 7 місяців 8 днів. Додатково документів до заяви не надано, тому відсутні підстави для винесення рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії за віком.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно не були зараховані до страхового стажу періоди роботи під час відбування покарання в Установі по виконанню покарання №89 м. Дніпропетровськ з 01.06.1985 по 31.07.1995, у Харківській виправній колонії (№43) періоди з липня по грудень 2001 року, січень-грудень 2002 року, січень-серпень 2003 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від12 серпня 1993 р. N 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

До заяви про призначення пенсії позивачем було додано трудову книжку, військовий квиток, диплом про навчання, довідка зі СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення; документи про стаж (т. 1 а.с. 24-25).

Згідно відомостей з єдиного державного реєстру страхувальників страховий стаж ОСОБА_1 становить 7 років 8 місяців 2 дні (т. 2 а.с. 31). До нього не зараховані періоди з 01.06.1985 по 31.07.1995, з липня по грудень 2001 року, січень-грудень 2002 року, січень-серпень 2003 року.

Як вбачається з довідки Державної установи "Дніпропетровська виправна колонія" від 24.07.2017 №89/4-84 заробітна плата позивача, яка враховується при обчисленні пенсії, складає 0,08880 коп. Позивач отримував заробіток у періоди з вересня по жовтень 1985 року, грудень 1985-березень 1986 року, липень 1986 року -травень 1990 року, липень 1990 року - травень 1991 року, липень, серпень 1991 року, жовтень 1991 року - січень 1992 року, березень 1992 року - серпень 1992 року, листопад, грудень 1992 року. Страхові внески до пенсійного фонду не нараховувались та не утримувались (т. 2 а.с. 22).

Відповідно до довідок Харківської ВК (№43) від 26.07.2019 №5/9-5924 та відповіді Харківської ВК (№43) на адвокатський запит від 12.12.2017 позивач відбував покарання у виправній колонії з 06.04.2000 по 24.09.2003. Був працевлаштований на посаді слюсаря-ремонтника та отримував дохід. Страхові внески не нараховувались та не сплачувались (т. 1 а.с. 31,32).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

З наведеної норми вбачається, що робота в`язнів зараховується до трудового стажу для призначення пенсії лише за умови сплати страхових внесків. З наданих сторонами доказів вбачається, що страхові внески у періоди роботи позивача під час відбування покарання не сплачувались. За таких обставин, відсутні підстави для зарахування вказаного у позовній заяві періоду роботи під час відбування покарання до трудового стажу.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на положення ст. 53 Виправно-трудового кодексу України. Відповідно до зазначеної норми в редакції, яка діяла на час відбування покарання позивачем (1982-1992 рік, 2001-2003 роки) особи, які відбувають покарання у виправно-трудових колоніях і тюрмах, з нарахованого їм заробітку або іншого доходу відшкодовують вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих їм послуг, крім вартості спецодягу і спецхарчування. Після відшкодування цих витрат з нарахованого заробітку або іншого доходу провадяться відрахування за виконавчими листами та іншими виконавчими документами в порядку, встановленому статтею 374 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ). На виняток з цього правила аліменти на неповнолітніх дітей обчислюються з усієї суми, заробленої засудженим, і відраховуються до відшкодування цих витрат.

Відрахування із заробітку або іншого доходу, нарахованого засудженим, провадяться з дотриманням такої черговості: - прибутковий податок; - вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих їм послуг; - за виконавчими листами та іншими виконавчими документами, крім стягнення аліментів на неповнолітніх дітей; - відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання.

Наведена норма не покладає обов`язку на установу відбування покарань сплату страхових внесків на нарахований ув`язненим дохід, як стверджує позивач.

Матеріали справи не містять доказів сплати страхових внесків позивачем у періоди відбування покарання, в той час як сплата таких внесків є обов`язковою умовою для зарахування періодів праці в установах відбування покарання до страхового стажу. За таких обставин, відповідач правомірно не зарахував такі періоди до страхового стажу позивача.

З матеріалів справи вбачається, що страховий стаж позивача становить 7 років 8 місяців 2 дні, в той час як для призначення пенсії страховий стаж повинен складати не менше 15 років. За таких обставин, відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язати нарахувати та виплатити пенсію за віком з 03.07.2017 - відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема, статтею 295 цього кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко