Справа № 200/12684/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року справа №200/12684/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 200/12684/19-а (головуючий І інстанції Давиденко Т.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУПФУ в Донецькій області) про визнання протиправною бездіяльність щодо неповернення грошових коштів в сумі 6129,41 грн., які у період з 01.08.2018 року по 31.03.2019 року було безпідставно стягнені відповідачем з пенсійного забезпечення позивача; стягнення коштів з загальній сумі 6848,62 грн., в тому числі: безпідставно стягнені грошові кошти в сумі 6129,41 грн. у період з 01.08.2018 року по 31.03.2019 року та пеню з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за період з моменту закінчення безпідставного утримання по день складання позовної заяви в сумі 719,21 грн. (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року позов задоволений частково: визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ в Донецькій області щодо неповернення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 6129,41 грн., які у період з 01.08.2018 року по 31.03.2019 року безпідставно стягнені з пенсійного забезпечення; зобов`язано ГУПФУ в Донецькій області повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнені грошові кошти у період з 01.08.2018 року по 31.03.2019 року у сумі 6129,41 грн. та пеню з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за період з моменту закінчення безпідставного утримання по день складання позовної заяви в сумі 719,21 грн. (а.с. 54-57).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи обґрунтовані тим, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Також, вважає, що оскільки позивач отримує пенсії за Законом № 2262, яким не врегульовано питання стягнення пені при поверненні стягнутих коштів, то в такому випадку надається перевага спеціальному закону, а не загальному. Крім того, в мотивувальній частині рішення відсутні будь-які обгрунтування підстав сплати пені (а.с. 60-63).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ГУПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 7).

24.07.2018 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення № 148 про стягнення надміру виплаченої пенсії в сумі 6129,41 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі № 200/14880/18-а, яке набрало законної сили 25.04.2019 року, визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ у Донецькій області від 24.07.2018 року № 148 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру позивачу (а.с 8-14).

Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 06.08.2019 року № 4177-Л-01 повідомило позивача, що питання повернення утриманих коштів за період з серпня 2018 року по березень 2019 року знаходиться на контролі головного управління та буде остаточно вирішене після отримання роз`яснення від Пенсійного фонду України (а.с. 16).

21.08.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про негайне усунення порушення прав на належне майно та повернення грошових коштів у вигляді безпідставно утриманої частини пенсійних виплат в сумі 6129,41 грн. (а.с. 18).

Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 26.09.2019 року № 4587-Л-01 надало відповідь аналогічну за змістом, що й у листі від 06.08.2019 року № 4177-Л-01 (а.с. 19).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Як встановлено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/14880/18-а, яке набрало законної сили, рішення відповідача про стягнення сум пенсії, виплачених надміру позивачу визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки судовим рішенням у справі № 200/14880/18-а встановлено протиправність рішення пенсійного органу про стягнення сум пенсії, виплачених надміру позивачу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправною бездіяльності щодо неповернення позивачу грошових коштів, які безпідставно стягнені відповідачем з пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Отже, зазначена норма встановлює обов`язок органу Пенсійного фонду повернути безпідставно стягнені кошти з юридичних та фізичних осіб в триденний строк з дня прийняття рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосування ч. 2 ст. 9 КАС України та задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача повернути безпідставно стягнені грошові кошти та пеню з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Щодо посилання апелянта на те, що скільки позивач отримує пенсію за Законом № 2262, яким не врегульовано питання стягнення пені при поверненні стягнутих коштів, то має надаватися перевага спеціальному закону, а не загальному, яким передбачено відповідне стягнення пені, суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону № 2262 законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Тобто, окремі норми Закону № 1058 поширюються на пенсіонерів незалежно від виду пенсії.

В даному випадку норми ч. 3 ст. 107 Закону № 1058 поширюються на осіб, яким призначено пенсії, як за Законом № 1058, так і за Законом № 2262.

Щодо посилання апелянта на ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки доводи відповідача стосуються порядку виконання рішень судів і не мають відношення до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Донецькій області щодо неповернення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 6129,41 грн., які у період з 01.08.2018 року по 31.03.2019 року безпідставно стягнені з пенсійного забезпечення та зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнені грошові кошти у період з 01.08.2018 року по 31.03.2019 року у сумі 6129,41 грн.

Водночас, рішення суду підлягає зміні в частині зобов`язання ГУПФУ в Донецькій області здійснити виплату пені з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за період з моменту закінчення безпідставного утримання по день складання позовної заяви в сумі 719,21 грн., оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині стягнення пені, не перевірив правильність розрахунку суми пені, яка наведена позивачем в позові.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно даних з офіційного сайту Національного банку України у період з 15.03.2019 року по 25.04.2019 року включно облікова ставка Національного банку складала 18% річних, з 26.04.2019 року по 18.07.2019 року включно - 17,5% річних, з 19.07.2019 року по 05.09.2019 року - 17%, з 06.09.2019 року по 24.10.2019 року - 16,5%.

Таким чином, період нарахування пені з 01.04.2019 року по 23.10.2019 року; сума коштів, які підлягали поверненню - 6129,41 грн.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 01.03.2001 ркоу № 77 затверджено Інструкцію про порядок нарахування та погашення пені.

В додатку до Інструкції наведено приклад розрахунку одноденного розміру пені: ставка Національного банку України -35, кількість днів у поточному році - 365, відсотки від ставки НБУ, законодавчо встановлені для розрахунку розміру пені - 120; розрахунковий розмір пені (35 х 120 : 100 : 365) = 0,12.

Відповідно до п. 3 додатку до Інструкції розраховується сума пені за один день прострочення: 1100 грн. х 0,12 % = 1,32 грн.

Згідно п. 4 додатку до Інструкції розраховується кількість днів існування податкового боргу: кількість днів у період з 20.03.2001 до 22.10.2001 включно дорівнює 217.

Сума пені, яку необхідно сплатити, дорівнює 1,32 х 217 = 286,44 грн. (п. 5 додатку до Інструкції).

Розрахунок пені за період з 01.04.2019 року по 25.04.2019 року проводиться наступним чином: 18 х 120:100:365 = 0,06. Сума пені за один день прострочення складає 3,67 грн. (6129,41 грн. х 0,06%). Сума пені за період прострочення з 1 по 25 квітня 2019 року становить 91,75 грн. (3,67 грн. х 25 днів).

Розрахунок пені за період з 26.04.2019 року по 18.07.2019 року: 17,5 х 120:100:365 = 0,06. Сума пені за один день прострочення складає 3,67 грн. (6129,41 грн. х 0,06%). Сума пені за вказаний період прострочення складає 308,28 грн. (3,67 грн. х 84 дні).

Розрахунок пені за період з 19.07.2019 року по 05.09.2019 року: 17 х 120:100:365 = 0,06. Сума пені за один день прострочення складає 3,67 грн. (6129,41 грн. х 0,06%). Сума пені за зазначений період прострочення складає 179,83 грн. (3,67 грн. х 49 днів).

Розрахунок пені за період з 06.09.2019 року по 23.10.2019 року: 16,5 х 120:100:365 = 0,05. Сума пені за один день прострочення складає 3,06 грн. (6129,41 грн. х 0,05%). Сума пені за зазначений період прострочення складає 146,88 грн. (3,06 грн. х 48 днів).

Таким чином, загальна сума пені, яку відповідач повинен виплатити позивачу складає 726,74 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача виплатити позивачу суму пені в сумі 726,74 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу, проте порушив норми матеріального права, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення суми пені.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 200/12684/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - змінити шляхом зазначення в абзаці третьому резолютивної частини рішення замість суми «719 грн. 21 коп.» суму «726 грн. 74 коп.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складений 27 травня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, але не менше строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова