Справа № 620/1831/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/1831/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

представника позивача Підгорного К.Є.,

представника відповідача Семиразума Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (далі - підприємство) 20.05.2020 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) (далі - Управління), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 13.05.2020 ВП №34264992 про арешт майна боржника.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач наклав арешт на майно підприємства з часткою держави понад 50%, з метою його подальшої реалізації, що прямо суперечить положенням Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». Також у спірній постанові Управлінням не вказано вартість майна на яке накладено арешт, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, накладаючи арешт на майбутній урожай 2020 року, орган державної виконавчої служби не вжив всіх заходів для виявлення іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, без шкоди державному підприємству. Натомість, даний арешт повністю зупиняє виконання статутних завдань державного підприємства, оскільки посіви не можуть бути оброблені, а господарський цикл їх доробки зупиняється.

Ухвалою судді від 27.05.2020 відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав відзив на позов та зазначив, що боржнику неодноразово направлялися запити та вимоги державного виконавця щодо надання балансу та списку майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Однак, від підприємства відповідь не надходила. Посилання позивача на Закон України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» вважає необґрунтованими, оскільки майбутній урожай 2020 року матиме правовий статус рухомого майна (виготовленої продукції), тому дія вказаного Закону на нього не буде розповсюджуватися.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов має бути задоволений у повному обсязі, враховуючи таке.

Державне підприємство "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.05.1992 внесено відповідний запис (а.с. 18). Основним видом економічної діяльності позивача є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.05.2020 відповідачем при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №34264992, сформованого 04.04.2017, винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 8-9), якою накладено арешт на майбутній урожай 2020 року, що буде зібраний з полів, які перебувають в користуванні (оренді) або на праві власності у боржника, у межах суми звернення стягнення 551 465,71 грн. Вказаний арешт накладений з метою забезпечення виконання постанов про стягнення виконавчого збору від 27.05.2016 №51167583 та від 24.06.2016 №61871971.

Вказана постанова отримана підприємством 14.05.2020.

Не погоджуючись з винесеною постановою, підприємство звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Управління від 13.05.2020 у зведеному виконавчому провадженні №34264992 накладено арешт на майбутній урожай 2020 року, що буде зібраний з полів, які перебувають в користуванні (оренді) або на праві власності у боржника, у межах суми звернення стягнення 551 465,71 грн. (а.с. 8-9).

У свою чергу, відповідно до Статуту підприємства, затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 15.02.2018, ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААН засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном. Підприємство створене наказом №1 Міністерства сільського господарства УРСР від 08.06.1956.

Підприємство є правонаступником в частині землі, майна, майнових і не майнових прав та зобов`язань Державного підприємства «Дослідне господарство «Івківці» Національної академії аграрних наук України».

Підприємство, як юридична особа, є державним сільськогосподарським підприємством, яке створене з метою організаційно-господарського забезпечення Науковій установі умов для своєчасного і високоякісного проведення наукових досліджень та їх апробацій, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння сільськогосподарських культур і саджанців, нових засобів захисту рослин і тварин, штамів мікроорганізмів тощо.

Разом з тим, частиною першою статті 1 Закону України від 29.11.2001 №2864-III «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (далі - Закон №2864-III) встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Дія мораторію, встановлена у частині першій цієї статті, не поширюється на застосування примусової реалізації майна (за виключенням об`єктів, що відповідно до закону не підлягають приватизації, а також підприємств, перед якими у держави є підтверджена в установленому порядку заборгованість з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з опалення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню) для погашення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та її дочірніми підприємствами, що здійснювали постачання природного газу на підставі ліцензії. Порядок реалізації майна встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 2 Закону №2864-III для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як встановлено судом, боржником у зведеному виконавчому провадженні є державне підприємство із понад 50% частки держави в особі Національної академії аграрних наук України. Статутом державного підприємства також чітко вказано, що воно засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном.

Пунктом 4.4 Статуту установлено, що земельні ділянки, які надані в постійне користування Підприємству для розміщення його об`єктів, здійснення науково-дослідної та господарської діяльності, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння, вирощування садивного матеріалу сільськогосподарських культур, кормів для племінних тварин і пропаганди ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визначених Статутом Академії та цим Статутом, є державною власністю.

Отже, відповідно до Статуту підприємства, на земельних ділянках господарства вирощується виключно різні сорти насіння.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними видами економічної діяльності позивача є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 18).

Відповідно до Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» забороняється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств.

Тобто, зернові культури є основними засобами виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства, на які встановлено мораторій.

З аналізу наведених норм права та наданих доказів вбачається, що не може бути звернуто стягнення на майно підприємства як боржника у зведеному виконавчому провадженні №34264992 та проведено примусову реалізацію його майна, оскільки останнє забезпечує ведення виробничої діяльності позивачем та належить державі.

Крім того, у вказаних виконавчих провадженнях відсутні обставини, за яких дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не поширюється на застосування примусової реалізації майна, відповідно до статей 1 та 2 цього Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає, що під час винесення спірної постанови про накладення штрафу від 13.05.2020, відповідачем не було враховані положення Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», що призвело до порушення прав та інтересів підприємства.

Також відповідно до положень статті 48 Закону №1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Разом з тим, відповідачем накладено арешт на майно позивача, яке чинним законодавством заборонено відчужувати. Крім того, не надано доказів того, що органом державної виконавчої служби вживалися інші заходи для забезпечення стягнення виконавчого збору, шляхом виявлення іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, без шкоди державному підприємству.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги ДП «ДГ «Івківці» МІП ім. В.М. Ремесла НААН слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-243, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) про арешт майна боржника від 13.05.2020 ВП №34264992.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України судові витрати в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Державне підприємство "Дослідне господарство "Івківці" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (, вул. Незалежності, 3-а, с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580).

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) (, вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, Сумська область, 40003).

Суддя С.В. Бородавкіна