Справа № 295/623/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/623/20

Головуючий у 1-й інстанції: Чішман Л.М.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

28 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2020 року (місце ухвалення рішення - м. Житомир, повний текст складено 03 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління безпеки міста Львова в особі інспектора паркування Мудрого Володимира Ігоровича про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з адміністративним позовом до управління безпеки міста Львова в особі інспектора паркування Мудрого Володимира Ігоровича, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії № ЛВ15-2000 від 20 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

14 квітня 2020 року ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду підготовку справи до апеляційного розгляду закінчено та призначено справу до апеляційного розгляду на 07 травня 2020 року о 12 год. 00 хв.

Відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2020 року відкладено розгляд даної справи на 28 травня 2020 року о 12 год. 15 хв.

Згідно з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року вирішено перейти з відкритого судового засідання до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з приписів пунктів 1, 2 частини 1 статті 311 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено з матеріалів справи, 20 грудня 2019 року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрим В.І. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії № ЛВ15-2000, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 20 грудня 2019 року у м. Львів, по вул. Гнатюка, 18, о 14 год. 45 хв., здійснив зупинку транспортного засобу Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зоні дії транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена", чим порушив пункти 8.4 та 33.3.34 ПДР України. Також у постанові зазначено, що фіксування вказаного адміністративного правопорушення здійснювалося на відеореєстратор моделі DМТ1.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини 1-3,5-6 статті 121, статі 121-1, 121-2, частини 1-3 статті 122, частини 1 статті 123, статі 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статті 258 цього кодексу.

Згідно з частинами 2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що у спірних правовідносинах протокол про адміністративне правопорушення не складається, а виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Так, відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив зупинку транспортного засобу Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зоні дії транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена", чим порушив пункти 8.4 та 33.3.34 ПДР України.

Згідно з пунктом 8.4 "в" ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Разом з тим, позивач у своїх пояснення покликається на те, що ним була здійсненна вимушена зупинка, оскільки у транспортному засобі пошкодилось колесо і для усунення небезпеки, яка могла загрожувати іншим транспортним засобам та здоров`ю громадян, він був змушений зупинити рух транспортного засобу.

Відповідно до 1.10 ПДР України вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно з пункту 9.9 "а" ПДР України у разі вимушеної зупинки на дорозі повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Пункт 9.10 ПДР України передбачає, що разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними.

Відповідно до пункту 9.11 ПДР України якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Згідно з пунктом 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Колегією суддів встановлено, що самого факту порушення не зафіксовано, як і не зафіксовано факту неувімкнення аварійної світлової сигналізації та виставляння знаку аварійної зупинки, що свідчить про вимушену зупинку, як покликається позивач, а наданий відповідачем фотоматеріал не може свідчити про порушення позивачем вимог ПДР України, оскільки на ньому видно лише дорожній знак 3.34 та автомобіль позивача, що є не належним доказом порушення правил дорожнього руху, враховуючи наведені вище заперечення позивача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до норм встановлених статтею 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладені норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанову серії № ЛВ15-2000 від 20 грудня 2019 року слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 1 статті 122 КУпАП - закрити.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 березня 2020 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії № ЛВ15-2000 від 20 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті122 КУпАП - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.