Справа № 300/2580/19
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р. справа № 300/2580/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костюк О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Фіголя В.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради, Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації

про визнання неправомірними дій та зобов`язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради про визнання неправомірними дій та зобов`язання до їх вчинення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.08.2008 управлінням праці та соціального захисту населення Івано-Франківської ОДА ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа з інвалідністю внаслідок ВВ війни I групи був забезпечений транспортним засобом марки ЗАЗ 110307-42 випуску 2008 року. У зв`язку зі смертю 17.06.2018 ОСОБА_2 позивач, як законний представник особи з інвалідністю I групи внаслідок ВВ війни звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанського міськвиконкому з клопотанням про залишення вказаного автомобіля в його володіння зі сплатою залишкової вартості автомобіля відповідно до п. 16 постанови КМУ №999 від 19.07.2006 "Про затвердження порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями". Станом на 01.10.2019 такі дії управлінням праці та соціального захисту населення не вчинені з невідомих йому причин. Повторно звернутися з таким клопотанням до відповідача позивач не може, у зв`язку з тим, що пройшов термін, протягом якого можна звернутися, зокрема після смерті особи з інвалідністю пройшло більше шести місяців. Позивач просить визнати дії управління праці та соціального захисту населення Яремчанського міськвиконкому не правомірними та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо передачі автомобіля марки ЗАЗ 110307-42 випуску 2008 у власність ОСОБА_1 , як законного представника особи з інвалідністю i групи внаслідок ВВ війни ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 31.12.2019 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків (а.с. 13-15).

13.01.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 32-33).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 17.03.2020 перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.04.2020 (а.с.37-38).

Ухвалою суду від 05.05.2020 залучено до участі у даній справі в якості другого відповідача - Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с.58-60).

28.05.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду (а.с. 192-193).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав адміністративного позову, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача - Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак на адресу суду направив заяву про розгляд справи без представника за наявними у справі матеріалами. При вирішенні справи поклалися на розсуд суду (а.с.71).

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Зі змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СРГ вбачається, що за ОСОБА_2 (який мав статус особи з інвалідністю внаслідок війни) 10.10.2008 зареєстровано легковий автомобіль марки ЗАЗ, модель НОМЕР_3 , 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Відповідно до особливих відміток у цьому свідоцтві, вказаний автомобіль передано ОСОБА_2 у користування згідно довідки органу соціального забезпечення №1459/03.01 від 22.08.2008 без права продажу.

ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 від 06.07.1962, серії НОМЕР_6 від 20.08.1987 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 04.10.1986, копії яких містяться у матеріалах справи (а.с. 80-82).

Як видно із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого Яремчанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 18.06.2018, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 77).

Згідно довідки виконавчого комітету Яремчанської міської ради від 12.12.2019 №2812, яка видана позивачу про те, ОСОБА_1 , 1987 р.н. дійсно на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і був зареєстрований разом в АДРЕСА_1 (а.с.9)

У зв`язку зі смертю 17.06.2018 ОСОБА_2 позивач, як законний представник особи з інвалідністю I групи внаслідок ВВ війни звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради з клопотанням про залишення вказаного автомобіля в його володіння зі сплатою залишкової вартості автомобіля.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Яремчанської міської ради за вих. №1168/03/03-02 від 06.09.2018 надіслало пакет документів для перереєстрації автомобіля зі сплатою залишкової вартості у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , як особи з інвалідністю внаслідок війни I групи до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (а.с.74).

Департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації видано позивачу довідку-розрахунок про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля за вих. №475/03.1-14/09 від 18.03.2019. яку направлено на адресу позивача, однак суд зазначає, що як встановлено у судовому засіданні такої довідки ОСОБА_1 не отримав, протилежного матеріалами справи не встановлено.

В подальшому жодних дій сторонами не вчинялося.

Враховуючи наведене вище, позивач звернувся до суду за захистом свого права, оскільки станом на час звернення до суду дії щодо передачі автомобіля марки ЗАЗ 110307-42 випуску 2008 у власність ОСОБА_1 , як законного представника особи з інвалідністю i групи внаслідок ВВ війни ОСОБА_2 відповідачами не вчинялися. Також судом встановлено, що повторно звернутися з таким клопотанням до відповідачів позивач не може, у зв`язку з тим, що пройшов термін, протягом якого можна звернутися, зокрема після смерті особи з інвалідністю пройшло більше шести місяців.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України" від 06.10.2005 р. №2961-IV (далі - Закон №2961), постанови "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. №999 (далі - Порядок №999), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Статтею 1 Закону №2961 передбачено, що інвалід - це особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав.

Згідно ст. 26 Закону №2961 Держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім`ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім`ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку №999 (чинного на час звернення позивача до відповідача з заявою) передбачено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім`ї, якщо в ній є інвалід, який:

- мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

- був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

- не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім`ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 3 Порядку №999, до членів сім`ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що позивач був членом сім`ї померлого інваліда та що у нього відсутній інший автомобіль, у тому числі отриманий через Головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Також встановлено, що позивач має намір сплатити відповідні кошти для викупу автомобіля. Згідно довідки - рахунок про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля, виданого ОСОБА_1 , термін експлуатації автомобіля становить 9 років 10 місяців.

Зазначене не заперечується відповідачем.

Як вбачається з наданих сторонами доказів, відповідач не повідомив позивача про його право після смерті інваліда, як члена сім`ї, який проживав за місцем проживання інваліда, переоформити автомобіль на своє ім`я за умови сплати його залишкової вартості, а у разі неможливості сплати залишкової вартості про обов`язок повернути Головному управлінню праці та соціального захисту населення облдержадміністрації автомобіль у повному комплекті та про необхідність звернутись до управління праці та соціального захисту населення для вирішення зазначеного питання.

Також встановлено, що рішення суду про вилучення автомобіля, отриманого інвалідом, на час звернення позивача прийнято не було.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Таким чином, саме на відповідача, який виконує державні функції в соціальній сфері, покладено обов`язок запропонувати позивачу скористатись правом, яке виникло в нього на отримання автомобіля, вказавши спосіб його реалізації із наданням довідки-рахунку за формою, що затверджується Мінсоцполітики, як це визначено п. 16 Порядку.

За таких обставин шестимісячний строк пропущено через бездіяльність відповідача, внаслідок чого позивач не зміг скористатись гарантованим державою правом.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що на час смерті ОСОБА_2 17.06.2018, були чинними норми п.16 Порядку №999 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 р. №387, які передбачали, що іншому члену сім`ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Тобто, норми Закону не передбачали обов`язку членів сім`ї інваліда саме у шестимісячний строк з моменту смерті інваліда сплатити вартість автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Факт приналежності позивача до членів сім`ї померлого інваліда ОСОБА_2 та проживання з ним до дати смерті за однією адресою (відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб від 12.12.2019 №2812) підтверджено наявними у справі матеріалами та відповідачем не заперечуються.

Також, у матеріалах справи відсутні документальні докази того, що за ОСОБА_1 значиться інший автомобіль.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 6 вказаного Кодексу).

У пункті 74 Рішення у справі «Лелас проти Хорватії» і пункті 70 Рішення у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини акцентував увагу на особливій важливості принципу «належного урядування» та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі або відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 768,40 гривень, згідно квитанції за №0.0..1 від 10.01.2020 (а.с.1).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вул. Л.Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ, 76018, ) щодо не надання ОСОБА_1 довідки-розрахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року виготовлення та дозволу на переєстрацію автомобіля зі сплатою залишкової вартості.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вул. Л.Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ, 76018, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) розрахунок з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 110307-42, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_10 , 2008 року виготовлення та дозвіл на переєстрацію автомобіля зі сплатою залишкової вартості 444 (чотириста сорок чотири) гривні 48 копійок.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вул. Л.Курбаса, 2, м. Івано-Франківськ, 76018, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) понесені судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.

Рішення складене в повному обсязі 29 травня 2020 р.