Справа № 826/12407/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

28 травня 2020 року справа №826/12407/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) питання закриття провадження в частині позовних вимог в адміністративній справі

за позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Центр» (далі по тексту - позивач, ПАТ «КБ «Центр»)
до1. Дарницького районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві (далі по тексту - відповідач 1) 2. Відділу (центру) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач 2)
треті особи1. ОСОБА_1 (далі по тексту - третя особа 1, ОСОБА_1 ) 2. ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа 2, ОСОБА_2 )
провизнання протиправними дій та бездіяльності

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконними дії посадових осіб Дарницького районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , а також дії посадових осіб Дарницького районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, позивач просить суд зобов`язати Відділ (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації скасувати державну реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , а також зобов`язати Відділ (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації скасувати державну реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/12407/16 та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Справу призначено до судового розгляду на 28 листопада 2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2017 року зупинено провадження в адміністративній справі №826/12407/16 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/19487/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора Сидорчука Андрія Вікторовича та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року поновлено провадження у справі №826/12407/16, розгляд адміністративної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відзиву на позовну заяву до Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідачів не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Центр» на підставі рішення державного реєстратора Сидорчука А.В. від 06 серпня 2014 року є власником житлової нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом від 14 серпня 2014 року №25612298 та інформаційною довідкою від 04 липня 2016 року №62680563.

З метою реалізації квартири Банк, як її власник, звернувся до ТОВ «Ковальська Житлосервіс» з заявою від 11 листопада 2016 року №292/03 про отримання довідки за Ф №3 (щодо осіб зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 ).

Згідно Довідки Ф №3 від 18 липня 2016 року №1181 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказані особи зареєстровані 12 вересня 2014 року, тобто в той час, коли власником квартири вже було Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Центр», та яке не надавало свого дозволу (згоди) на реєстрацію місця проживання будь-яких осіб, а також не надавало квартиру в оренду.

Зважаючи на той факт, що будь-яких законних підстав для реєстрації місця проживання вказаних осіб не існувало позивач вважає, що така реєстрація підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку обставинам справи суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час звернення із даним позовом) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначає справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у наведеній процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України у зазначеній редакції до компетенції адміністративних судів належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Отже, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач не згодний з діями посадових осіб Дарницького районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі, власником якої, згідно Витягу від 14 серпня 2014 року №25612298 та інформаційної довідки від 04 липня 2016 року №62680563, є позивач. Тобто предметом спірних правовідносин є права користування та розпорядження нерухомим майном (квартирою), які, у свою чергу, є майновими правами особи.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом норми частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Питання реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема, на підставі: заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1)про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)про визнання особи безвісно відсутньою; 4)про оголошення фізичної особи померлою.

В силу положень частини першої та другої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

На думку суду, спірні правовідносини пов`язані з правом користування та розпорядження майном, а саме квартирою за адресою АДРЕСА_1 . Тобто предметом спірних правовідносин є майнові права на зазначену квартиру, вимоги ж до Дарницького районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві є похідними.

Існування спору про цивільне право також вбачається з судових рішень у справі №826/19487/14 за позовом ОСОБА_1 до Державної реєстраційної служби України, Державного реєстратора Сидорчука Андрія Вікторовича та Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі №826/19487/14 (провадження № 11-358апп18) задоволено частково касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Центр», скасовано рішення судів попередніх інстанцій, закрито провадження у даній справі та роз`яснено позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Таке рішення касаційного суду мотивоване тим, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір суди мають вирішувати за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що у даній справі спір фактично пов`язаний з реалізацією майнових прав особи, тобто, із цивільним правом, то відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює. Відповідно оскільки розгляд справи в порядку адміністративного судочинства суперечить вимогам статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, то суд вважає, що компетентним судом для вирішення спору є суд цивільної юрисдикції.

Наведена правова позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 16 травня 2018 року у справі №337/2535/17 (провадження №14-130цс18) та від 12 грудня 2018 року у справі №826/8687/16 (провадження №11-1152апп18).

Згідно пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, оскільки, даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що провадження у адміністративній справі 826/12407/16 підлягає закриттю, а заявлені вимоги належить розглядати відповідному місцевому загальному суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 238, 239, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №826/12407/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Центр» до Дарницького районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві та Відділу (центру) надання адміністративних послуг Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій та бездіяльності.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко