Справа № 640/20740/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

27 травня 2020 року м. Київ № 640/20740/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., представника позивача Дем`янюка В.П., у відсутність інших учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання неправомірним та скасування рішення,

установив:

28.10.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва (далі - відповідач, КДКА), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва, про визнання неправомірним та скасування рішення від 22.11.2017 №38 про припинення права на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2151, виданого Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 24.02.2005, на підставі рішення №17-19-15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання.

В судовому засіданні 16.03.2020 залучено до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ).

Водночас, 22.01.2020 відповідач звернувся до суду з відзивом (т. 1 а.с. 49-56), в якому заявлено клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яке обґрунтоване тим, що про оскаржуване рішення позивач дізнався та уповноважив представника Дем`янюка В.П. звернутися до КДКА 06.12.2018, а спірне рішення представник позивача отримав 19.09.2019, проте звернувся до суду з пропуском встановленого Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» строку.

При цьому, суд розцінює посилання представника відповідача на застосування до спірних відносин п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, зважаючи на суть та зміст клопотання, як описку, тобто замість п. 8 зазначено п. 7.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , звернувся до суду з поясненнями (т. 1 а.с. 211-217), в яких підтримав вказане клопотання та стверджував про відсутність будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду для оскарження спірного рішення.

Водночас, у заявах представника позивача про поновлення строку на звернення до суду (т. 1 а.с. 20-21, 30-31) останній посилається на те, що у 2019 році позивач отримав з мережі Інтернет неперевірену інформацію про те, що його адвокатська діяльність припинена з невідомих підстав.

У зв`язку з тимчасовим перебуванням за межами України, ОСОБА_1 уповноважив свого представника на отримання у КДКА копії рішення та 27.09.2019 представник позивача отримав копію спірного рішення.

Тобто, у період з 2017 року по 2019 рік у позивача було відсутнє офіційне підтвердження наявності рішення органу адвокатського самоврядування про припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Суд розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, в межах заявленого клопотання зазначає наступне.

22.11.2017 КДКА прийнято рішення №38 (т. 1 а.с. 12-15) про припинення права на заняття адвокатською діяльністю позивача шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2151, виданого Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 24.02.2005, на підставі рішення №17-19-15.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2018 представник позивача Дем`янюк В.П. звернувся до голови КДКА з заявою (т. 1 а.с. 106), в якій зазначив, що ОСОБА_1 уповноважив його оскаржити в судовому порядку рішення КДКА від 22.11.2017 №38 про припинення права на зайняття адвокатською діяльністю, у зв`язку з чим просив надати копію такого рішення.

За результатами розгляду вказаної заяви, КДКА листом від 26.12.2018 №2/671-33с-16 (т. 1 а.с. 104) повідомила ОСОБА_3 про відсутність правових підстав для надання запитуваних документів, оскільки довіреність від 13.08.2018 засвідчена безпосередньо заявником та до звернення не додано в якості додатків оригінал або нотаріально засвідчену копію довіреності.

Водночас, 12.12.2018 представник позивача Дем`янюк В.П. звернувся до голови КДКА з адвокатським запитом (т. 1 а.с. 110), в якому зазначив, що ОСОБА_1 уповноважив його оскаржити в судовому порядку рішення КДКА від 22.11.2017 №38 про припинення права на зайняття адвокатською діяльністю, та у зв`язку з підготовкою матеріалів позовної заяви про визнання недійсним такого рішення, просив надати його копію.

За результатами розгляду названого запиту, КДКА листом від 18.12.2018 №2/668-33с-16 (т. 1 а.с. 109) повідомила ОСОБА_3 про відсутність правових підстав для надання запитуваної інформації, оскільки договір про надання правової допомоги від 28.11.2018 №99 не містить будь-яких доказів, що його укладено у м. Маямі (США) та що його підписано Чуприною П.В., у КДКА є сумніви щодо достовірності ордеру серії КС №459936 на представництво інтересів останнього.

В подальшому, 12.09.2019 представник позивача Дем`янюк В.П. звернувся до голови КДКА з адвокатським запитом (т. 1 а.с. 116), в якому зазначив, що в мережі Інтернет міститься інформація щодо прийняття КДКА рішення від 22.11.2017 №38 про припинення права на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просив надати його копію.

За результатами розгляду такого запиту, представник позивача Дем`янюк В.П. 19.09.2019 наручно отримав відповідь КДКА у вигляді листа від 18.09.2019 №02/1076-33с-16 (т. 1 а.с. 115) разом з копією оскаржуваного рішення, що підтверджується написом останнього на копії такого листа.

В той же час, з наявної в матеріалах справи довіреності (т. 1 а.с. 23, 108), вчиненої 13.08.2018 вбачається, що позивач уповноважив Дем`янюка В.П. представляти його інтереси щодо ведення справи по відновленню його права на зайняття адвокатською діяльністю, зокрема: подавати заяви та інші документи до КДКА, витребувати довідки, витяги та інші документи, необхідні для відновлення його права на заняття адвокатською діяльністю тощо.

З договору про надання правової допомоги від 28.11.2018 №99 (т. 1 а.с. 112), укладеного між позивачем та адвокатом Дем`янюком В.П., також видно, що предметом угоди є захист прав та представництво інтересів ОСОБА_1 , в тому числі з питань відновлення його права на зайняття адвокатською діяльністю.

Так, відповідно до частин першої, другої, третьої, четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з частиною першою статті 42 названого Закону адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії.

Частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З аналізу статті 122 КАС України вбачається, що законами можуть встановлюватись інші, ніж передбачені КАС України, строки звернення до суду.

Так, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено спеціальну процедуру оскарження рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття.

Судом також враховується, що згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Каменівська проти України» (заява №18941/04, рішення від 30.08.2006), у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ вказав, що право на звернення до суду може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. Guerin v. France, рішення від 29.07.1998, п. 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Також варто наголосити на тому, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише поважні причини - обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 31.01.2020 у справі №640/3026/19 (адміністративне провадження №К/9901/26108/19).

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши викладені обставини та наведені правові норми у їх взаємозв`язку, а також зважаючи на вказану правову позицію Верховного Суду, слід дійти наступних висновків.

(1) Строк оскарження рішення від 22.11.2017 №38 сплинув 22.12.2017, тобто позивачем пропущено встановлений спеціальний строк звернення до суду для оскарження такого рішення, у зв`язку з чим вирішенню підлягає питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду для оскарження спірного рішення.

(2) Вирішуючи питання стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд зважає на наступне.

Як встановлено судом, про спірне рішення позивач та, відповідно, його представник (який згідно з довіреністю від 13.08.2018 уповноважений представляти інтереси позивача щодо ведення справи по відновленню його права на зайняття адвокатською діяльністю) були обізнані щонайменше 06.12.2018, коли представник позивача Дем`янюк В.П. звернувся до голови КДКА з заявою, в якій зазначив конкретні реквізити спірного рішення - дату та номер, натомість з даним позовом до суду звернувся лише 28.10.2019, тобто майже через рік.

Посилання представника позивача, як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду, на неотримання копії спірного рішення та неодноразове звернення до відповідача з запитами про надання такої копії, тобто здійснення заходів для отримання доказу (оскаржуваного рішення) для звернення до суду з позовом, суд вважає необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

По-перше. Відповідно до частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з пунктом восьмим частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина перша статті 80 КАС України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що КАС України передбачає можливість подання позову без усіх наявних доказів у разі, якщо такі докази не можуть бути подані, що не свідчить про наявність будь-яких перешкод для подання позову за таких обставин.

Інакше кажучи, відсутність копії оскаржуваного рішення не перешкоджало позивачу подати дану позовну заяву, заявивши одночасно клопотання про витребування такого доказу, особливо зважаючи на можливість, передбачену частиною 1 статті 47 КАС України щодо можливості змінити підстави позову.

По-друге. Після відмови у наданні копії спірного рішення на звернення від 06.12.2018 та на запит від 12.12.2018, позивач (його представник), посилаючись на неможливість надання таких доказів, до суду з позовом та відповідним клопотанням одразу не звернувся, натомість звернувся 12.09.2019 з іншим запитом через майже 9 місяців для отримання копії рішення, будучи при цьому обізнаним, як адвокат, з стислими строками оскарження такого рішення.

Отже, твердження представника позивача про те, що у період з 2017 року по 2019 рік у позивача було відсутнє офіційне підтвердження наявності рішення органу адвокатського самоврядування про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, є необґрунтованим та безпідставним.

Більше того, суд звертає увагу на те, що згідно листа Національної асоціації адвокатів України, зареєстрованого відділом документообігу суду 03.03.2020, адміністратором Першого рівня бази даних Єдиного реєстру адвокатів України - Радою адвокатів міста Києва внесено відомості про припинення права на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 . шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2151, виданого Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 24.02.2005, на підставі рішення №17-19-15 до реєстру 21.03.2018 та цього ж дня адміністратор Другого рівня бази даних - Радою адвокатів України вищезазначені відомості були підтверджені.

(3) Знову ж таки, будучи обізнаним, як адвокат, з спеціальним строком оскарження рішення у дисциплінарній справі - протягом тридцяти днів, позивач (його представник) звернувся до суду після отримання його копії (19.09.2019, що підтверджується написом самого адвоката Дем`янюка В.П., а не 27.09.2019, як стверджує представник позивача Дем`янюк В.П. у заяві про поновлення строку звернення до суду) лише 28.10.2019, тобто майже через 40 днів.

Посилання представника позивача на необхідність узгодження з позивачем правової позиції стосовно оскарження спірного рішення з моменту отримання 19.09.2019 його тексту та на різність часових поясів місцезнаходження позивача та його представника тощо, як на підстави поважності пропуску строку звернення до суду, не приймається судом до уваги, оскільки, по-перше, як позивач, так і його представник є адвокатами та, відповідно, будучи добре обізнаними з стислим строком оскарження рішення у дисциплінарній справі, мають вжити належних заходів для його дотримання, що свідчить про їх добросовісне ставлення та користування процесуальними правами, по-друге, діджиталізація сучасного світу та наявність достатньої кількості засобів комунікації дає достатні можливості, переслідуючи легітимну мету, досягти бажаних результатів у встановлені строки, особливо зважаючи на категорію складності справи, по-третє, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин (неможливості проведення комунікації тощо) позивачем (його представником) суду не надано.

Крім того, позивач уповноважив саме адвоката Дем`янюка В.П. на захист прав та представництво інтересів ОСОБА_1 з питань відновлення його права на зайняття адвокатською діяльністю, що ставить під сумнів доцільність та необхідність узгоджувати правову позицію, особливо протягом такого тривалого часу.

За таких умов, наведені обставини не доводять поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки не свідчать про наявність об`єктивних причин, які дійсно істотно перешкоджали ОСОБА_1 (були непереборними та не залежали від волевиявлення позивача) реалізувати своє право на судовий захист у встановлений строк.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропуску строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №9901/82/19 (провадження №11-328заі19), від 21.08.2019 у справі №9901/100/19 (провадження №11-261заі19), від 20.11.2019 у справі №9901/232/19 (провадження №11-641заі19), від 04.12.2019 у справі №9901/325/19 (провадження №11-677заі19).

Враховуючи викладене у сукупності, відсутність причин, які свідчили б про об`єктивну неможливість подання позивачем даного позову для захисту своїх прав (ненадання належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду), суд дійшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, з огляду на що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 240, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Клопотання представника Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання неправомірним та скасування рішення, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього ж Кодексуйц12ц.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено й проголошено в судовому засіданні 27.05.2020.

Суддя Чудак О.М.