Справа № 825/862/15-а
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/862/15-а Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року (повний текст рішення виготовлено 28.01.2020) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Курсір" до Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач, Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Курсір", звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної фіскальної служби України, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" від 02.03.2015 № про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 12318,00 грн. за порушення ПП "ВКФ "Курсір" пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 №637;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "С" від 02.03.2015 № про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 340,00 грн. за порушення статті 3 пункту 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 15.08.2019 касаційну скаргу ПП "ВКФ "Курсір" задоволено частково; постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Верховний Суд скасовуючи постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції звернув увагу на те, що поза увагою судів першої та апеляційної інстанції залишилось те, що в розділі №2 книги обліку розрахункових операцій №р-3 внесено суму 2438,90 грн. Судами попередніх інстанцій не усунуто вказану розбіжність, не встановлено, на підставі чого внесено саме таку суму, не встановлено, чи внесено у книгу ОРО суму 2463,60 грн, не встановлено, чи підклеєно Z-звіт за 13 лютого 2012 року на відповідне місце у розділі 1 книги ОРО.

ВС вважав, що висновки суду першої та апеляційної інстанцій про те, що сума у розмірі 2463,60 грн є несвоєчасно оприбуткованою передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наслідками нового розгляду рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "С" від 02.03.2015 № про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 12318 (дванадцять тисяч триста вісімнадцять) грн. 00 коп. за порушення Приватним підприємством "Виробничо-комерційна фірма "Курсір" пункту 2.6. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 №637;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми "С" від 02.03.2015 № про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. за порушення пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Головним управлінням Державної податкової служби в Чернігівській області, подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом неповністю досліджено обставини у справі, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність законодавчо встановлених послідовних дій, а саме: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО, а невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, однак судом першої інстанції не було враховано, що фіскальний звітний чек за 13.02.2012 №0783 був фактично роздрукований 14.02.2012 о 08 год. 23 хв, а запис в розділі № 2 книги обліку розрахункових операцій № р-3 щодо сум розрахунків за зазначеним несвоєчасно роздрукованим Z -звітом був фактично вчинений після його роздрукування, тобто наступного дня.

27.05.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

З огляду не те, що учасники справи скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу, до закінчення встановленого судом десятиденного строку, який обраховується з моменту отримання копії даної ухвали, але не раніше, ніж з дня закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2, колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що з 24.11.2014 по 28.11.2014 ГУ ДФС у Чернігівській області, на підставі направлень від 24.11.2014 №№254, 255 та наказу від 24.11.2014 №94, проведено перевірку ПП "ВКФ "Курсір" (відділ магазину за адресою: пров. Гомельський, 17, м. Чернігів), у присутності продавців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатом якої складено акт від 28.11.2014 фактичної перевірки за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулюванням обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, зареєстрований в органі ДФС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 01.12.2014 за №0093/25/26/22/24836565.

Під час перевірки магазину контролюючим органом встановлено порушення: не забезпечення щоденного друку фіскальних звітних чеків, а саме: фіскальний звітний чек за 13.02.2012 №0783 був фактично роздрукований 14.02.2012 о 08. год. 23 хв. Сума виторгу за 13.02.2012 становить 2463,60 грн. Запис в розділі №2 книги обліку розрахункових операцій №р-3 щодо сум розрахунків за зазначеним несвоєчасно роздрукованим Z-звітом був фактично вчинений після його роздрукування, тобто наступного дня. Загальна сума розрахунку за вищевказаним несвоєчасно роздрукованим Z-звітом становить 2463,6 грн., яка є несвоєчасно оприбуткованою, а саме, запис здійснено не у день одержання готівки в книзі обліку розрахункових операцій №р-3.

Враховуючи вищенаведене, перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- пункту 9 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320).

За результатами перевірки ДПІ у м. Чернігові прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.12.2014 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 12658,00 грн.

Підприємство оскаржило в адміністративному порядку вищевказане податкове повідомлення-рішення до ГУ ДФС у Чернігівській області, яке своїм рішенням від 23.02.2015 №511/10/25-01-10-04-15 про результати розгляду скарги в цій частині задовольнило скаргу ПП "ВКФ "Курсір" від 25.12.2014 та скасувало податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.12.2014 №, прийнявши нові податкові повідомлення-рішення на суми штрафних (фінансових) санкцій окремо за кожне порушення норм законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби, які були встановлені фактичною перевіркою, а саме:

- податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 12318,00 грн. (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки (порушено пункт 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки");

- податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 340,00 грн. (порушено пункт 4 статті 17 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг").

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що в даному випадку відсутні підстави стверджувати про несвоєчасність оприбуткування (не у день одержання готівки) позивачем у книзі обліку розрахункових операцій №р-3 сум розрахунків за роздрукованим на наступний день Z-звітом №0783, оскільки після відновлення електричного живлення 14.02.2012 та роздрукування Z-звіту позивачем внесено запис у книгу обліку розрахункових операцій №р-3, а чинним на той час законодавством України не було передбачено порядок здійснення записів у книзі обліку розрахункових операцій у разі відключення електроенергії.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265), дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання та їх господарські одиниці, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно з пунктом 9 статті 3 Закону №265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Відповідно до статті 2 Закону №265 книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Пунктом 4 статті 17 Закону №265 передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України

підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою, визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (далі - Положення № 637).

Згідно з п. 1.2 Положення № 637, оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій; каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Відповідно до пункту 2.6 Положення №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Пунктом 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", згідно якого, зокрема, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відтак, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

У свою чергу, використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема, підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО та щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за умами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Судом першої інстанції встановлено, що в розділі 1 книги обліку розрахункових операцій №р-3 за 13.02.2012 вклеєно Х-звіт денний на суму 2438,90 грн.; в розділі №2 вказаної книги за 13.02.2012 на підставі Z-звіту № 0783 внесено суму 2438,90 грн.

Фіскальний звітний чек за 13.02.2012 №0783 (Z-звіт денний) роздрукований продавцем ПП "ВКФ "Курсір" 14.02.2012 о 08. год. 23 хв. на суму 2463,60 грн.

Відповідно до пояснень позивача, продавець магазину ПП "ВКФ "Курсір" Кезля О.І. вчинила відповідний запис про Z-звіт денний після роздрукування фіскального звітного чеку від 14.02.2012 № 0783, оскільки відділ магазину ПП "ВКФ "Курсір", розташованого за адресою: провул. Гомельський, б.17, м. Чернігів, 13.02.2012 було відключено від електричної підстанції у зв`язку з пошкодженням на лінії та відновлено електричне живлення 14.02.2012, що також підтверджується пояснювальною запискою директора ТОВ "Керамик".

Після відновлення електричного живлення 14.02.2012 о 08. год. 23 хв. позивачем роздруковано фіскальний звітний чек за 13.02.2012, який містить дату його роздрукування - 14.02.2012.

У той же час колегія суддів звертає увагу, що не спростованою є інформація позивача про відсутність електроенергії 13.02.2012.

Отже, фіскальний звітний чек за 13.02.2012 №0783 було роздруковано 14.02.2012, а запис в розділі №2 книги обліку розрахункових операцій №р-3 щодо сум розрахунків за роздрукованим Z-звітом № 0783 був фактично вчинений після його роздрукування, тобто на наступний день, через відключення від електричної підстанції у зв`язку з пошкодженням на лінії.

Вказані обставини виключали можливість роздрукування фіскального звітного чеку (Z-звіт денний) за 13.02.2012 до відновлення електричного живлення.

Натомість, колегія суддів зауважує, що чинним на той час законодавством України не було передбачено порядок здійснення записів у книзі обліку розрахункових операцій у разі відключення електроенергії.

Отже, у Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Курсір" були об`єктивні причини не здійснити щоденний друк Z- звіту 13.02.2012.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за вказаних обставин не можна стверджувати про несвоєчасність оприбуткування (не у день одержання готівки) позивачем у книзі обліку розрахункових операцій №р-3 сум розрахунків за роздрукованим на наступний день Z-звітом №0783, оскільки після відновлення електричного живлення 14.02.2012 та роздрукування Z-звіту позивачем внесено запис у книгу обліку розрахункових операцій №р-3.

Також, відповідно до пояснень позивача після відновлення електричного живлення 14.02.2012, але до роздрукування фіскального звітного чеку від 14.02.2012 №0783 за 13.02.2012, продавець позивача продала товар на суму 24,70 грн., після чого роздрукувала фіскальний звітний чек від 14.02.2012 №0783 за 13.02.2012 на суму 2463,60 грн., тобто з урахуванням проданого товару на суму 24,70 грн. (2438,90 грн. за 13.02.2012 + 24,70 грн. за 14.02.2020 = 2463,60 грн.).

Вказана сума - 2438,90 грн. внесена у книгу обліку розрахункових операцій №р-3 на підставі Х-звіту денного на суму 2438,90 грн. та Z-звіту денного за 13.02.2012 від 14.02.2012 №0786 на суму 2463,60 грн. за вирахуванням суми проданого 14.02.2012 товару - 24,70 грн.

Зазначені пояснення позивача відповідачем не спростовані жодним доказом.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на пояснення працівника позивача, наданого на вимогу перевіряючих, щодо не обнуління касового апарату за 13.02.2012 через неуважність, оскільки саме по собі таке пояснення не є належним доказом в справі, оскільки не містить інформації про предмет доказування, а належним та допустимим доказом в даному випадку є саме записи в книзі та підклеєні фіскальні звітні чеки.

Натомість, встановлення чи внесено у книгу обліку розрахункових операцій суму 2463,60 грн. та чи підклеєно Z-звіт за 13.02.2012 на відповідне місце у розділі 1 книги обліку розрахункових операцій, є неможливим, оскільки з дати внесення відповідних записів минуло більше 7 років, водночас, відповідно до пункту 6 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Курсір" до Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 травня 2020 року.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

Н.В.Безименна