Справа № 160/2971/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01 червня 2020 року Справа № 160/2971/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій щодо відмови у проведенні обчислення і виплати пенсії протиправними; зобов`язання вчинити певні дії, -
17.03.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні обчислення і виплати пенсії за нормами ЗУ №796-12, враховуючи ч.2 ст.56 та ст. 57 даного закону протиправними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести з пенсії за віком за нормами ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком за нормами ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за наданою заявою від 14 квітня 2019 р., враховуючи пільгу надану ст. 57 ЗУ №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1319, виданої ВАТ «Нижньодніпровським трубопрокатним заводом і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, також додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст. 56 ЗУ №796-12 - із збільшенням пенсії на 1% обчисленого заробітку по довідці №1319 і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, за кожний рік роботи понад 20 років.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 є учасником ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 17 травня 2000 року, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
17.04.2019 року позивач звернувся до ПФУ із заявою про переведення останнього з пенсії за віком за нормами ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком за нормами ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за наданою заявою від 14 квітня 2019 р., враховуючи пільгу надану ст. 57 ЗУ №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1319, виданої ВАТ «Нижньодніпровським трубопрокатним заводом (далі - НТЗ) 1319 і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, також додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст. 56 ЗУ №796-12 - із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років.
У листі повідомлено про виконання ч.1 ст. 56 ЗУ №796-12, та згідно зі ст. 57 ЗУ №796-12 обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи зазначене, пенсія розрахована із заробітної плати за періоди роботи з 01.11.1994 по 31.10.1999 (згідно з наданої довідки ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» від 26.02.2004 №977) та з 01.07.2000 р. по 31.12.2008 р. (за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу). В документах пенсійної справи повина міститься довідка від 06.08.2004 р. №1319 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, але провести перерахунок пенсії по цій довідці не має підстав, враховуючи норми ЗУ №796-12.
При цьому повідомлено, що ст. 54 ЗУ №796-12 Постанову №1210 від 23.11.2011 р., які, як зазначає позивач, до справи ніякого відношення не мають.
Водночас УПФУ зазначено, що чинним законодавством України не передбачено обчислення пенсії за віком з використанням даних статей Закону.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 р. провадження по справі, було відкрито, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 р. по справі № 160/10303/19 - позов задоволено частково. Визнано протиправним та зобов`язано скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії, викладену у формі листа вих.№1181/03.05-12 від 22.05.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094: ) повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 17.04.2019 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні інших вимог відмовилено. Рішення набрало законної сили 21.01.2020 р.

Управлінням в добровільносу порядку виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 р. по справі №160/10303/19, яким було зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 17.04.2019 р. з урахуванням правової оцінки, наданим судом у рішенні.

20 березня 2020 р. позивач повторно звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

На підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 р. по справі №160/10303/19 відділом з питань перерахунків пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ще раз досконало вивчені документи і вимоги викладені у заяві від 17.04.2019 р. та прийнято наступне рішення.

З 02.05.2001 р. позивачу призначена пенсія за віком потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС за Списком №2 відповідно до ЗУ «Про статус і соціальнийзахист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» та Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2004 р. пенсія перерахована за нормами ЗУ «Про загальнобовязкове державне пенсійне страхування».

В документах пенсійної справи міститься Дублікат посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 (категорія 2).

Відповідно до частини 1 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» час роботи (служби, в тому числі державної) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до трудового стажу, до вислуги років: до 1 січня 1988 р. - в потрійному розмірі (в тому числі за Списком №1).

За документами пенсійної справи загальний страховий стаж складає 46 років 2 місяці 1 день, обчислений по 28.02.2014 р., з них стаж роботи за списком 1 - 2 роки 4 місяці 18 днів, за списком 2 - 11 років 5 місяців 4 дні. Зокрема, відповідно до ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» дні виїздів в зону з 22.09.1987 по 19.11.1987 (відповідно до довідки Центрального архіву Міністерства оборони України від 11.11.1993 № 51/15359) зараховано до стажу роботи за списком № 1 у потрійному розмірі - 4 місяці 27 днів.

Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1 % - 0,48167.

Згідно зі ст. 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи зазначене, пенсія розрахована із заробітної плати за періоди роботи з 01.11.1994 - 31.10.1999 (згідно наданої довідки ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» від 26.02.2004 №977) та з 01.07.2000 - 31.12.2008 (за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу).

В документах пенсійної справи міститься довідка від 06.08.2004 р. №1319 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, але провести перерахунок пенсій по цій довідці не має підстав, враховуючи норми ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи».

Представник відповідача зазначає, що відповідно до обставин попереднього звернення ОСОБА_1 до суду з аналогічних підстав, слід зазначити, що спір у справі за № 160/10303/19 та спір у справі за №160/2971/20 є аналогічними, тобто позивач повторно звертається до відповідача з позовною заявою, в якій знову вказує ті ж самі позовні вимоги.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 238 КАСУ суд закриває провадження у справі щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка від 01.06.2020 р. №95, складена начальником відділу управління персоналу А.В. Шевченко, в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова ОСОБА_2 перебувала у щорічній відпустці, а саме: з 04.05.2020 р. по 08.05.2020 р.; з 12.05.2020 р. по 15.05.2020 р.; з 18.05.2020 р. по 22.05.2020 р.; з 25.05.2020 р. по 29.05.2020 р.

Відповідно до ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі, приймаючи до уваги п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення», яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), приймається 01.06.2020 р.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом, копія якого міститься в матеріалах справи.

При цьому, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, , що підтверджується посвідченнями Серії НОМЕР_2 від 01.12.2007 року, Серії НОМЕР_1 від 17.05.2000 року, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену відповідно до ЗУ № 1058.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься трудова книжка позивача, в тексті яої визначено трудовий шлях останнього.

За документами пенсійної справи загальний страховий стаж позивача складає 46 років 2 місяці 1 день, обчислений по 28.02.2014 р. з них стаж роботи за списком 1 2 роки 4 місяці 18 днів, за списком 2 11 років 5 місяців 4 дні. З

Відповідно до статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи дні виїздів в зону з 22.09.1987 р. по 19.11.1987 р., відповідно до довідки Центрального архіву Міністерства оборони України від 11.11.1993 р. №51/15359, яка міститься у матеріалах пенсійної справи, зараховано до стажу роботи за списком № 1 у потрійному розмірі - 4 місяці 27 днів. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1% - 0.48167.

Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи зазначене пенсія розрахована із заробітної плати за період роботи з 01.11.1994 р. по 31.10.1999 р., відповідно до довідки ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» від 26.02.2004 р. №977, та з 01.07.2000 р. по 31.12.2008 р., відповідно до даних індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 р. у справі №160/10330/19 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії, викладену у формі листа вих.№1181/03.05-12 від 22.05.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 17.04.2019 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Зазначене вище рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 р. у справі №160/10330/19 набрало законної сили 21.01.2020 р.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем пенсія розрахована із заробітної плати за періоди роботи з 01.11.1994 - 31.10.1999, відповідно до довідки ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» від 26.02.2004 №977 та з 01.07.2000 - 31.12.2008 за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу.

При цьому, відповідачем зазначалось, що в документах пенсійної справи міститься довідка від 06.08.2004 р. №1319 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, але провести перерахунок пенсій по цій довідці не має підстав, враховуючи норми ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи».

В матеріалах справи містяться відомості, що, позивачем отримано лист від Відділу з питань перерахунків пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за №0400-0306-8/1928 від 17.02.2020 р. «Про виконання рішення суду», в тексті якого зазначено, що Управління в добровільному порядку виконало рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 р. у справі №160/10303/19.

У листі повідомлено про виконання ч.1 ст. 56 ЗУ №796-12, та згідно зі ст. 57 ЗУ №796-12 обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи зазначене, пенсія розрахована із заробітної плати за періоди роботи з 01.11.1994 по 31.10.1999, відповідно до наданої довідки ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» від 26.02.2004 №977, та з 01.07.2000 р. по 31.12.2008 р. відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу. В документах пенсійної справи повина міститься довідка від 06.08.2004 р. №1319 про заробітну плату за роботу в зоні відчуження, але провести перерахунок пенсії по цій довідці не має підстав, враховуючи норми ЗУ №796-12.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбаченихКонституцією України, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, при цьому що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист регулюються регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тощо.

У відповідності до ч. 2ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цієюКонституцієюмежах і відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Ч. 1 ст.44 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Чч. 3, 5 ст.45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як зазначалося вище, позивач у заяві про перерахунок пенсії просив перерахувати пенсію за нормами 2 ч.ст.56 і у цілому ст.57 ЗУ №796-12 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за довідкою №1319, виданої ВАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» згідно Порядку 22-1.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796).

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796 право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вищенаведена норма визначає, зокрема, умови збільшення пенсії в залежності від кількості років роботи понад встановлений стаж цією частиною стаж.

Ч.1-3 ст.57 Закону №796 передбачено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:

менше 12 місяців, - середньомісячний заробіток визначається шляхом поділу загальної суми заробітку за календарні місяці роботи на кількість цих місяців;

не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - середньомісячний заробіток визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;

менше місяця, - середньомісячний заробіток визначається за цей календарний місяць з додаванням до заробітку на основній роботі.

Частиною 2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, відповідно до якого, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Здійснивши системний аналіз зазначених вище норми чинного Пенсійного законодавства України суд зазначає, що врахування пільг наданих позивачу ст.57 Закону України №796-12, та взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення; виплата позивачу пенсії за новим розрахунком враховуючи другу частину ст.56 та враховуючи ст.57, починаючи з 14.04.2019 р., додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст.56 ЗУ №796-12 із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, дійсно передбачено чиним Пенсійний законодавством України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні обчислення і виплати пенсії за нормами ЗУ №796-12, враховуючи ч.2 ст.56 та ст. 57 даного закону протиправними, та зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести з пенсії за віком за нормами ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком за нормами ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за наданою заявою від 14 квітня 2019 р., враховуючи пільгу надану ст. 57 ЗУ №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1319, виданої ВАТ «Нижньодніпровським трубопрокатним заводом і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, також додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст. 56 ЗУ №796-12 - із збільшенням пенсії на 1% обчисленого заробітку по довідці №1319 і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, за кожний рік роботи понад 20 років є такими, що підлягають здоволенню.

Щодо посилань відповідача у відзиві на п.7 ч.1 ст.238 КАС України, яким передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили, суд зазначає, що рішення Дніпропетровського окружного адміністратвиного суду від 21.12.2019.2017 р. у справі №160/10330/19, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії, викладену у формі листа вих. №1181/03.05-12 від 22.05.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 17.04.2019 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні інших вимог відмовлено. (рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 р. у справі №160/10330/19 набрало законної сили 21.01.2020 р.), суд зазначає, що спори у вказаній справі та у даній справі виникли з приводу різних заяв про перерахунок пенсії. При цьому у справі №160/10330/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 17.04.2019р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 р. у справі №160/10330/19 не має преюдиційного значення у даній справи, оскільки з тексту даного рішення судом не можливо встановити порядок його вирішення, що в свою чергу унеможливлює віднесення даного рішення, хоч і враховуючи суб`єктний склад сторін до категорії преюдиційного.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій щодо відмови у проведенні обчислення і виплати пенсії протиправними; зобов`язання вчинити певні дії, та зважаючи на той факт, що позивач у відповідності до норм ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо вирішення питання про повернення судового збору позивачу.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій щодо відмови у проведенні обчислення і виплати пенсії протиправними; зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні обчислення і виплати пенсії за нормами ЗУ №796-12, враховуючи ч.2 ст.56 та ст. 57 даного закону протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком за нормами ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком за нормами ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за наданою заявою від 14 квітня 2019 р., враховуючи пільгу надану ст. 57 ЗУ №796-12, для чого взяти для обчислення пенсії середньомісячний фактичний заробіток по довідці про заробіток за роботу на територіях радіоактивного забруднення №1319, виданої ВАТ «Нижньодніпровським трубопрокатним заводом і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, також додаток до пенсії обчислювати за ч.2 ст. 56 ЗУ №796-12 - із збільшенням пенсії на 1% обчисленого заробітку по довідці №1319 і довідки Галузевого Державного архіву Міністерства Оборони України, за кожний рік роботи понад 20 років.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно дост.255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова