Справа № 160/1462/20
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року Справа № 160/1462/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіКоренева А.О.
за участі секретаря судового засіданняГлавчева В.Ф.
представника позивача - Старенка І.І. представника третьої особи - Росітюк Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТИНА" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:
06 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Істина» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною завою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада, в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 13 квітня 2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада. Підготовче засідання відкладено на 12 травня 2020 року.
Дніпровська міська рада 12 травня 2020 року надала до суду пояснення, в яких просила у задоволенні позову відмовити, зазначаю аналогічні доводи, які викладенні відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с. 164-168).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року відкладено підготовче засідання на 18 травня 2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті в той самий день.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився судом повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог ТОВ «Істина», зазначили, що податковим органом правомірно прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення за платежем орендна плата з юридичних осіб.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст.16, п.286.1 п.286.2 ст.286, п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України (надалі -ПК України), внаслідок чого встановлено заниження орендної плати за земельну ділянку, розташовану на території Кіровського району, за період з 01.01.2017 року по 31.10.2019 року на суму 414 332,65 грн., в тому числі за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року на суму 167 542,96 грн., за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року на суму 167 542.96 грн. та за період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року на суму 72 246,73 грн.
Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 року (далі - ПК України).
У розумінні підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі - орендна плата).
Згідно зі статтею статтею 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
У спірному випадку відповідачем збільшено підприємству, як користувачу земельної ділянки, суму грошового зобов`язання за платежем: орендна плата з юридичних осіб.
Підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України України передбачено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Статтею 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є нормативно-грошова оцінка землі з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (п,274.1ст.274 Податкового кодексу України).
Згідно з п.286.2ст.286 Податкового кодексу України,платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Відповідно до п.288.5ст.288 Податкового кодексу України,розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Нормами п.п.271.1.1п.271.1ст.271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом: площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, шо настає за плановим періодом.

Пунктом 289.1ст.289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно з п.289.3ст.289 Податкового кодексу України,центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Отже, вищенаведені правові норми у контексті спірних правовідносин свідчать, що розмір орендної плати за землю, має обчислюватись платником податків на підставі умов договору оренди і з дотриманням вимог Податкового кодексу України, який передбачає визначення орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, і величину цього коефіцієнту щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за певною формулою. При цьому, з моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов`язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки.

Судом встановлено, що 30.08.2001 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТИНА» (орендар) укладено договір оренди землі, предметом якого є те, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0.1251 га (кадастровий номер :06:098:0005), розташовану за адресою: Україна, м. Дніпро, Кіровський р-н, вул, Фрунзе, 6, для розміщення адміністративно - виробничих будинків. Договір оренди посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б. та зареєстровано в реєстрі за №1189 (державна реєстрація від 30.08.2001р. за №1184), надалі - договір оренди.

Підставою для укладання договору оренди земельної ділянки було рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.07.2001 року №1646.

23.06.2017 року між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТИНА» (орендар),було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, відповідно до змісту якої сторони вирішили поновити договір оренди на п`ятнадцять років, починаючи з 20.07.2016 року. Відповідно до даної угоди, код КВЦПЗ: 03.15 (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови). Розмір орендної плати встановлюється рішенням Дніпровської міської ради відповідно до вимог Податкового кодексу України. Витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, доданий до договору оренди, є підставою для розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки проводиться без внесення змін та доповнень до договору оренди (крім випадків зміни коду класифікації видів цільового призначення земель або їх функціонального використання). Зазначені зміни відображаються лише у Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, грошова оцінка яких проведена.

Додаткова угода посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є.. та зареєстровано в реєстрі за №2030 (державна реєстрація від 30.08.2001р. за №1184), надалі - договір оренди.

Відповідно до змісту додатків до вищевказаної додаткової угоди, а саме розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, грошова оцінка яких проведена та витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, прийнятий для розрахунку розміру орендної плати відсоток - 3% (рішення міської ради від 37.12.2010р. №5/6 та від 15.02.2017р. №12/18) нормативна грошова оцінка земельної ділянки 2 171 858,00 грн.; розмір орендної плати 65 155,74 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, за кадастровим номеро :06:098:0005, від 03.02.2017 року №18/010217/03-07, та від 29.01.2018 року №29/260118/03-07, в яких встановлена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, на 2017, 2018 рік - 2 171 858,00 грн.

ТОВ «ІСТИНА», отримавши вказані Витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що перебуває , правомірно розрахувало річну суму орендної плати за 2017 рік, 2018 рік, задекларувавши її в податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік та за 2018 рік (від 15.02.2017 року №, від 08.02.2018 року №) застосувавши дані нормативної грошової оцінки земельної ділянки зазначені у витязі від 03.02.2017 року №18/010217/03-07 і від 29.01.2018 року №29/260118/03-07.

Таким чином, позивач здійснив самостійно нарахування суму податку на підставі, отриманих у відповідному році нормативно грошової оцінки земельних ділянок, та подав до контролюючого органу у визначений п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України порядку та строки.

Суд також зауважує, що витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки відомості про які на момент видачі такого витягу внесені до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі «реального часу» і програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на певну дату (яка вже минула).

Отже, витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.08.2019 року №15-360-15-2019 не міг слугувати базою для обчислення орендної плати за земельну ділянку (кадастровий номер :06:098:0005), оскільки спірним періодом є 2017 рік та 2018 рік, а відповідачем фактично було визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки за минулий період, що не передбачено ні нормами чинного вищенаведеного законодавства, а також і не відповідає формі Витягу, передбаченій у Додатку 9, яка затверджена Порядком №489.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією позивача щодо безпідставності висновків податкового органу з приводу заниження позивачем податкового зобов`язання по орендній платі за землю з юридичних осіб, за період 2017, 2018 рік та відповідно протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині.

В тойже час суд погоджується з висновками контролюючого органу, щодо донарахування ТОВ «ІСТИНА» орендної плати за 2019 рік, у сумі 79 246,73 грн.

Так, судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСТИНА» 11 лютого 2019 року, була подана декларація за 2019 рік, згідно якої позивачем визначена орендна плата із розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка була визначена на 2018 рік, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 75-77).

В подальшому позивачем лише у червні 2019 року було отримано Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, з кадастровим номером :06:098:0005, від 24.06.2019 року №2406-4325. в якому зазначено, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки -7 756 623,21 грн.

Отримавши вказаний витяг, позивачем була подана уточнююча декларація з плати за землю за 2019 рік від 27.06.2019 року №, в якій було застосовано дані нормативної грошової оцінки земельної ділянки зазначені у витязі від 24.06.2019 року №2406-4325.

Таким чином, сума орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :06:098:0005 за період з 01.01.2019 року по 31.10.2019 року, повинна складати 193915,58 грн.

Доводи відповідача про те, що податкове повідомлення-рішення від 23.01.2020 року № було правомірно винесено на підставі чинних Витягів від 23.08.2019 року №15-360-15-2019, №18-360-15-2019, №23-360-15-2019 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не свідчить про порушення ТОВ «Істина» норм податкового законодавства на час складання та подання декларацій за 2017, 2018 рік на підставі отриманих у 2017, 2018 роках Витягів про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2705цс16 тільки підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Надання зворотної сили законам, які передбачають розширення змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина чи звільнення їх від певних обов`язків, не може підірвати впевненість людей у стабільності свого правового становища. (Окрема думка судді Конституційного Суду України Козюбри М.І. (справа про податки).

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що податкове повідомлення рішення № від 23.01.2020 року в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» на суму 418 847,46 грн. з яких за податковим зобов`язанням 335 075, 92 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 83771,54 грн. підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідачем не було доведено правомірність нарахування грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» позивачу за 2017 рік та 2018 рік.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТИНА" за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 6282,71 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 241-247, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТИНА" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2020 № Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» на суму 418 847,46 грн. з яких за податковим зобов`язанням 335 075, 92 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 83771,54 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТИНА" (ЄДРПОУ-31143072) сплачену суму судового збору у розмірі 6282,71 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 травня 2020 року.

Суддя А.О. Коренев