Справа № 766/21752/17
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.,

справа №766/21752/17; провадження№2-а/766/20/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє Адвокатське об`єднання «Сергет та Партнери» в особі його керівника Сергет Володимира Володимировича (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Комсомольська, буд. 23) до Управління патрульної поліції в м. Херсоні (73009, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128), Інспектора патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Херсоні ДПП лейтенанта поліції Ципак Віталія Сергійовича (73009, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128), Департаменту патрульної поліції ( вул.. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача

11.12.2017 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням поданої заяви в новій редакції, просив скасувати постанову серія БР №236558 від 29.11.2017 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та закрити провадження по справі.

Позиція позивача

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.11.2017 року інспектором патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Херсоні ДПП лейтенантом поліції Ципак Віталієм Сергійовичем, було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 236558 відносно ОСОБА_1 . Із змісту зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 нібито 29.11.2017 року о 02-00 годині в м. Херсоні, керуючи автомобілем проїхав перехрестя вул. Миру та вул. Університетська, на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив ПДР України п. 8.7.3.є, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вказану постанову вважає такою, що винесена із грубим порушенням вимог процесуального права та прав позивача, як особи щодо якої ведеться адміністративне провадження, в тому числі й порушенням права на захист, а закладені в Постанові обставини взагалі не відповідають фактичним обставинам справи.

Представником позивача не заперечується, що ОСОБА_1 здійснював проїзд перехрестя вул. Миру та вул. Університетська в м. Херсоні, однак, не на заборонений червоний, а на зелений миготливий сигнал світлофорного об`єкта.

Відповідно до п. 8.7.3.в ПДР України зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Вважає, що невідповідність тверджень працівників поліції фактичним обставинам справи може бути підтверджено відеозаписом з камери працівника поліції, що здійснював провадження про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, також із відеозапису здійсненого відео реєстратором, яким був на час складання адміністративних матеріалів оснащений службовий автомобіль екіпажу патрульної поліції.

Жодних доказів порушення правил дорожнього руху працівниками поліції на вимогу ОСОБА_1 надано не було, як не було і внесено або навіть просто прийнято до уваги покази свідка, що знаходився в автомобілі позивача.

Заповнюючи Постанову про накладення адміністративного штрафу, особа, що здійснювала провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не зазначила в якому напрямку рухався автомобіль керований ОСОБА_1 , під час проїзду перехрестя, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності взагалі.

З часу зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу до моменту закінчення складання постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності взагалі не було роз`яснено його прав та обов`язків, принаймні передбачених ст. 268 КУпАП.

Після винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та заповнення графи прийняте рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн. поліцейський почав оголошувати зміст Постанови й зачитувати ОСОБА_1 його права. Тобто, коли особа, що притягається до адміністративної відповідальності фактично позбавлена можливості шляхом реалізації наданих за ст. 268 КУпАП та проігнорованих поліцейським прав, вплинути на рішення про притягнення до відповідальності.

Вважає, що під час складання матеріалів працівником поліції було грубо порушено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1395 від 07.11.2015 року (надалі - Інструкції), ЗУ «Про Національну поліцію», ст.ст. 245 - 247, 248, 251, 252, 258, 268, 272, 276, 278, 283 КУпАП.

Позиція відповідача

06.03.2018 року представник Департаменту патрульної поліції Бельський Р.С. через канцелярію суду подав заперечення на адміністративний позов про скасування постанову БР №236558 від 29.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що 29.11.2017 року під час патрулювання, поліцейським Ципак В.С. інспектором роти № 1 УПП в м. Херсоні ДПП було виявлено автомобіль під керуванням позивача, який здійснив рух на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ПДР.

Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на транспортний засіб, як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у зв`язку з тим, що позивачем було порушено п. 8.7.3 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказує, що постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає.

Викладаючи свою позицію у відзиві, відповідач-1 нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України п.8.7.3. «г», ст. ст. 71, 72, 122, 222, 252, 256, 258, 285, 291, КУпАП, ст.ст. 23, 62, Закону України «Про національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015р. за №1408/27853.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.12.2017 року вказана позовна заява передана в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду з викликом сторін

На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 24.07.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2018, цивільна справа передана на розгляд судді Дорошинській В.Е.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2018 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020, цивільна справа передана 14.05.2020 на розгляд судді Булах Є.М.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.05.2020 року справу прийнято до провадження, залучено в якості другого відповідача по справі - Департамент патрульної поліції, розгляд адміністративної справи - продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Призначено судове засідання на 20 травня 2020 року.

У судове засідання, призначене на 20.05.2020 року учасники справи не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання, місцем знаходження, направлення СМС-повідомлень, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Клопотань про розгляд справи у відсутності сторін або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Розгляд справи відкладено на 27.05.2020 року у зв`язку із неявкою сторін.

У судове засідання, призначене на 27.04.2020 року учасники справи не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання, місцем знаходження, направлення СМС-повідомлень, направлення судових повісток на відомі суду електронні адреси сторін, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125.

Клопотань про неможливість розгляду справи у відсутності учасників процесу та відкладення розгляду справи до суду на час проведення судового засідання не надходило.

Частиною 5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта(ч.9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст.205 КАС України, та наявних в матеріалах справи доказів належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні без участі сторін.

Обставини встановлені судом.

29 листопада 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

У постанові серії БР №236558 від 29.11.2017 року, що винесена відносно позивача, зазначено, що 29.11.2017 року близько 02 год. 00 хв. в м. Херсон по вул. Миру та вул. Університетська, керуючи транспортним засобом MERSEDES BENZ 9046 КЛ , д.н.з. НОМЕР_2 , водій проїхав перехрестя вул. Миру та вул. Університетська на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З пояснень представника позивача викладених у позові не заперечується, що ОСОБА_1 здійснював проїзд перехрестя вул. Миру та вул. Університетська в м. Херсоні, однак, не на заборонений червоний, а на зелений миготливий сигнал світлофорного об`єкта. А відповідно до п. 8.7.3.в ПДР України зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Вважає, що невідповідність тверджень працівників поліції фактичним обставинам справи може бути підтверджено відеозаписом з камери працівника поліції, що здійснював провадження про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, також із відеозапису здійсненого відео реєстратором, яким був на час складання адміністративних матеріалів оснащений службовий автомобіль екіпажу патрульної поліції.

Складаючи Постанову про накладення адміністративного штрафу, особа, що здійснювала провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не зазначила в якому напрямку рухався автомобіль керований ОСОБА_1 , під час проїзду перехрестя, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності взагалі.

З часу зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу до моменту закінчення складання постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності взагалі не було роз`яснено його прав та обов`язків, принаймні передбачених ст. 268 КУпАП.

Вважає, що під час складання матеріалів працівником поліції було грубо порушено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1395 від 07.11.2015 року (надалі - Інструкції), ЗУ «Про Національну поліцію», ст. ст. 245 - 247, 248, 251, 252, 258, 268, 272, 276, 278, 283 КУпАП.

З поданого представником Департаменту патрульної поліції Р.С. Бельського відзиву на позовну заяву встановлюється, що відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що 29.11.2017 року під час патрулювання, поліцейським Ципак В.С. інспектором роти № 1 УПП в м. Херсоні ДПП було виявлено автомобіль під керуванням позивача, який здійснив рух на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ПДР.

Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на транспортний засіб, як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у зв`язку з тим, що позивачем було порушено п. 8.7.3 ПДР, чим водій скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказує, що постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає.

Викладаючи свою позицію у запереченнях, представник Управління ПП Херсонської області ДПП нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України, ст. ст. 71, 72, 122, 222, 252, 256, 258, 285, 291, КУпАП, ст.ст. 23, 62, Закону України «Про національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015р. за №1408/27853.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1. ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.7. ПДР України світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Відповідно до п. 8.7.3. «в» ПДР України встановлено, що зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Пунктом 8.7.3.е. ПДР України встановлено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків; стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

Суд вважає, що обвинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень в постанові, тобто в своєму рішенні, про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, відповідач не надав беззаперечних доказів суду, які б підтвердили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи, що відповідачами не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить доказів вчинення правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє Адвокатське об`єднання «Сергет та Партнери» в особі його керівника Сергет Володимира Володимировича (місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Комсомольська, буд. 23) до Управління патрульної поліції в м. Херсоні (73009, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128), Інспектора патрульної поліції роти № 1 УПП в м. Херсоні ДПП лейтенанта поліції Ципак Віталія Сергійовича (73009, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128), Департаменту патрульної поліції ( вул.. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії БР №236558 від 29.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 27.05.2020 року.

Суддя: Є.М. Булах