Справа № 357/3595/20
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/3595/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 травня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Бобраніцького Віталія Дмитровича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Бобраніцького Віталія Дмитровича про скасування постанови, мотивуючи тим, що 27.03.2020 року він, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом (надалі ТЗ ) в складі тягача марки MAN TGX 28.540 (номерний знак НОМЕР_2 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 40-3 (номерний знак НОМЕР_3 ).

27.03.2020 року на 47 км автомобільній дорозі Київ - Одеса, с. Ксаверівка ТЗ було зупинено інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Капралом поліції Бобраніцьким Віталієм Дмитровичем (далі по тексту - Працівник поліції) та винесено відносно нього Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2303653 (далі за текстом - Постанова).

Відповідно до вище вказаної постанови він визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Як зазначено в оскаржуваній постанові: «водій керуючи ТЗ з напівпричепом днз НОМЕР_3 перевозив великогабаритний вантаж без погодження з органами національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомоб. Дорогами, вул.. або залізн.. переїздами» та накладено на нього штраф у розмірі 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

З рішенням Працівника поліції не згоден, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в постанові про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б об`єктивно вказували б на те, що він порушив ПДР України, що свідчить про відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, а отже виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Просив суд розгляд справи провести в спрощеному провадженні без його участі, скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2303653 від 27.03.2020 р. винесену інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Капралом поліції Бобраніцьким Віталієм Дмитровичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,0 (п`ятсот десять) гривень, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 від 27.03.2020 р. - закрити ( а. с. 1-3 ).

Ухвалою судді від 08 квітня 2020 року відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( виликом ) сторон ( а. с. 14-15 ).

06 травня 2020 року за вх. № 16854 судом отримано від відповідача відзив на позовну заяву, в якій посилався на наступне.

Відповідно до Постанови, 27.03.2020 р. о 12 год 20 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MAN TGS 28.540, номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом ТAD, номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по автомобільній дорозі М-05 «Київ - Одеса», 47 км, с. Ксаверівка, перевозив великогабаритний вантаж без відповідного дозволу виданого органами Національної поліції, чим порушив п. 27 Постанови № 30 КМУ від 18.01.2001 та чим було порушено п. 22.5 ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Підставою для зупинки транспортного засобу Позивача стало виявлення можливого порушення позивачем вимог п. 22.5 ПДР. Патрулюючи даний відрізок дороги М-05 27.03.2020 р. близько 12:20, екіпажем патрульної поліції був виявлений транспортний засіб MAN TGS 28.540, номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом TAD, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в правій крайній смузі та здійснював перевезення вантажу, що перевищував візуально встановлені параметри, а саме ліва сторона вантажу виступала за межі смуги, в якій рухалися транспортні засоби, та частково знаходилась над сусідньою смугою з лівої сторони.

Таким чином у відповідача було достатньо підстав вважати, що особа могла вчинити адміністративне правопорушення, а отже зупинка транспортного засобу була виконана з дотриманням вимог ст. 35 Закону. Поряд з тим перевищення габаритних розмірів вантажу, що перевозиться можливе не лише за допомогою спеціального контролю, а і за допомогою відповідної товарно-транспортної накладної, якою встановлено параметри вантажу, що і було виконано відповідачем або іншої дозвільної документації, що перевозиться. У даному випадку позивач не пред`явив дозвіл в якому було зазначено параметри транспортного засобу яким здійснювалось перевезення вантажу.

Просив суд у позові ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Бобраніцького В. Д. відмовити в повному обсязі, провести розгляд справи без участі відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звертаючись з адміністративним позовом до суду, останній в прохальній частині просив суд розгляд справи провести в спрощеному провадженні без його участі ( а. с. 3 ).

Відповідач інспектор роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Бобраніцький Віталій Дмитрович в судове засіданні не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, яке було отримано 30.04.2020 року уповноваженою особою Мирошниченко.

До того ж, звретаючись до суду з відзивом на позовну заяву, останній просив провести розгляд справи без участі відповідача.

Інших заяв та клопотань з боку учасників судового розгляду на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Якщо для розгляду окремих категорій справ, заяв або клопотань учасників справи цим Кодексом встановлено строк розгляду менше десяти днів, повістка має бути вручена у строк, достатній для прибуття особи до суду для участі в судовому засіданні.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 07.04.2020 р., що підтверджується штампом суду ( а. с. 1 ), щодо оскарження постанови від 27.03.2020 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку, оскільки звернувся до суду з адміністративним позовом в межах вищевказаного строку для оскарження, про що в матеріалах справи свідчить поштовий конверт про направлення ( а. с. 10 ).

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 27 березня 2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

В оскарженій позивачем постанові зазначено, що 27.03.2020 року о 12 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по автомобільній дорозі М-05 «Київ - Одеса», 47 км, с. Ксаверівка, перевозив великогабаритний вантаж без погодження з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Інспектором застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у віигляді штрафу в ромірі 510 гривень ( а. с. 4 ).

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК № 2303653 була винесена 27.03.2020 року інспектором роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Бобраніцьким Віталієм Дмитровичем.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, 26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окремо необхідно наголосити, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Звертаючись до суду з відзивом на позов, відповідач зазначав, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача стало виявлення можливого порушення позивачем вимог п. 22.5 ПДР.

Крім того, у зазначено відзиву відповідач посилався на те, що екіпажем патрульної поліції був виявлений транспортний засіб MAN TGS 28.540, номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом TAD, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в правій крайній смузі та здійснював перевезення вантажу, що перевищував візуально встановлені параметри, а саме ліва сторона вантажу виступала за межі смуги, в якій рухалися транспортні засоби, та частково знаходилась над сусідньою смугою з лівої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС УКраїни обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною першою статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( частина 1 статті 76 КАС України ).

Отже, відповідач у своєму відзиву не наводить належних та переконливих доказів вчинення з боку позивача правопорушення, за яке останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Навпаки, з відзиву вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача, відповідач наголошує, що стало виявлення можливого порушення та візуального перевищування встановлених габоритів при перевезенні вантажу, тобто доводи відповідача сводяться до припущення, що в силу ст. 62 Конституції України, є неприпустимим.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, судом при розгляді даної адміністративної справи не встановлено, що дійсно з боку позивача було вчинено вищезазнечене порушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, так як всупереч вимогам діючого законодавства з боку відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу цьому.

З Правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі - Правила) вбачається, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5.

Згідно п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною другою ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (п. 4 Правил).

Пунктами 25-28 ПДР визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Встановлено, що 27.03.2020 року позивач дійсно здійснював перевезеня вантажу, що не спростовано самим позивачем та зазначено останнім в позовній заяві, а саме причіпний оприскувач HARDI COMMANDER 3300L та трактор ARBOS P5100, що підтверджується наявною в матеріалах справи доданою позивачем до позову товарно-транспортною накладною № 044/20АТ/СА від 27.03.2020 року ( а. с. 7 ).

Згідно доданих позивачем до позову характеризуючих даних габаритів вантажу вбачається, що Оприскувач HARDI COMMANDER 3300L має ширину - 2,55 м, довжину - 7,3 м, висоту - 3,6 м; Трактор ARBOS P5100 має ширину - 2,35 м, довжину - 4,25 м, висоту - 2,64 м ( а. с. 8, 9 ).

Отже, зазначені параметри вантажу не перевищують встановлених п. 22.5 ПДР України.

Оскільки, параметри не перевищкують вищевказаних габаритів, тому необхідності в отриманні дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів та погоджувати маршрут у позивача не було.

В силу статті 77 КАС України відповідач мав довести та долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що під час винесення оскаржуваної постанови - параметри вантажу дійсно перевищували встановлені п. 22.5 ПДР України та була потреба узгоджувати маршрут з органами Націцональної поліції.

Така ж позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 18.01.2019 року справа № 539/655/17.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 90, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Бобраніцького Віталія Дмитровича про скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК № 2303653 від 27.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання та листування: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 );

Відповідач - інспектор роти № 1 Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Бобраніцький Віталій Дмитрович ( адреса місцезнаходження: 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 18-А ).

Повний текст судового рішення складено 25 травня 2020 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов