Справа № 120/3929/19-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3929/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс Михайло Богданович

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

26 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року (повний текст якої складено в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо належного розгляду запиту про надання інформації від 13.08.2019 № 226;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути запит про надання інформації від 13.08.2019 № 226 та надати повну інформацію.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.08.2019 ТОВ «Вінпродтрейд» звернулось до Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області, як розпорядника інформації, в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», із запитом № 226 про надання інформації, у якому Товариство просило:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію про використання бюджетних коштів, а саме:

- яку кількість оброблених фруктів та овочів було закуплено управлінням освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області на підставі договору, який укладено в результаті проведення процедури закупівлі ідентифікатор закупівлі UА-2017-02-28-000712-а (договір за № 73 від 20.03.2017 на суму 102958,14 грн.);

- за якою ціною закуплено оброблені фрукти та овочі за 1 кг;

- чи змінювалася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі оброблених фруктів та овочів за 1 кг;

- у разі зміни ціни вказати на якій підставі та згідно яких підтверджуючих документів наданих ТОВ «ВДК ЛІДЕР» було змінено ціну, надати копії цих документів;

- вказати змінену ціну та вказати яку кількість оброблених фруктів та овочів було закуплено по змінених цінах (якщо ціну було змінено);

- яка сума бюджетних коштів була використана на закупівлю оброблених фруктів та овочів по вищезгаданому договору.

3. Надати інформацію, у якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено дану продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси).

4. Надати копії посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ТОВ «ВДК ЛІДЕР».

5. Надати інформацію, де вказати адресу електронної пошти, на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

6. Надати відповідь на вказаний запит та надати інформацію вказану в запиті у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ «Вінпродтрейд»: вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034 та електронного листа (у pdf. форматі) на е-mail ТОВ «Вінпродтрейд»: (а.с.6-7).

Листом від 23.08.2019 № 01-11/424 Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області надало інформацію про те, що на підставі договору, який укладено в результаті проведення процедури закупівлі ідентифікатор закупівлі UА-2017-02-28-000712-а (договір за № 73 від 20.03.2017 на суму 102958,14 грн.) було закуплено оброблені фрукти та овочі за ціною:

- колотий горох в кількості 335 кг на загальну суму 3651,50 грн.;

- консервований горох 0,5 кг, банка в кількості 792 шт. на загальну суму 14058 грн.;

- томатна паста 0,5 кг, банка в кількості 1344 шт. на загальну суму 21302,40 грн.;

- ікра кабачкова 0,5 кг, банка в кількості 1429 шт. на загальну суму 17548,12 грн.;

- огірки квашені 3 кг, банка в кількості 146 шт. на загальну суму 6330,56 грн.;

- повидло та джем в кількості 351,85 кг на загальну суму 10907,45 грн.;

- родзинки без кісточок в кількості 90 кг на загальну суму 5989,50 грн.;

- сухофрукти в кількості 294,6 кг на загальну суму 10605,60 грн.

Ціна закупівлі оброблених фруктів та овочів протягом терміну виконання договору за 1 кг не змінювалась.

На закупівлю оброблених фруктів та овочів було використано бюджетних коштів на суму 62027,17 грн. (а.с.8).

У відповіді на запит від 23.08.2019 № 01-11/424 відповідач також зазначив, що інші документи після використання продукції не зберігаються.

Вважаючи, що відповідачем надано неповну інформацію на інформаційний запит, чим порушено вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», позивач звернувся до суду із цим позовом. При цьому, на думку позивача, відповідачем надано відповідь лише на питання, які вказано у запиті під порядковим номером 2, а не надано інформації у відповідь на питання 3-5 запиту.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України та відповідними спеціальними законами, а саме Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон від 02.10.1996 № 393/96-ВР), Законом України «Про інформацію» від 02.10.1996 № 2657-XII (далі Закон від 02.10.1996 № 2657-XII) та Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон від 13.01.2011 № 2939-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон від 02.10.1996 № 2657-XII визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону від 02.10.1996 № 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У свою чергу порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом від 13.01.2011 № 2939-VI.

При цьому суд враховує, що інформаційний запит позивача від 13.08.2019 року був ним поданий та розглянутий відповідачем саме в порядку, визначеному цим Законом, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту саме з урахуванням вимог Закону від 13.01.2011 № 2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Водночас, в силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак, право позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача який володіє статусом розпорядника публічної інформації надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.

Статтею 23 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, у тому числі, надання недостовірної або неповної інформації.

У ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із чітко визначеним переліком запитань з метою отримання інформації, що належить до публічної у відповідності до Закону від 13.01.2011 № 2939-VI. Зокрема запитувалася інформація стосовно суб`єкта господарювання яким було виготовлено продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси), що постачалася за договором № 73 від 20.03.2017 (питання № 3); копії посвідчень якості, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ТОВ "ВДК ЛІДЕР" (питання № 4); інформація, про адресу електронної пошти на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI (питання № 5).

Проте, як встановлено судом із оглянутого листа від 23.08.2019 № 01-11/424 (відповідь на запит), відповідачем не було надано відповіді на вказані питання (а.с.8).

Зокрема в листі від 23.08.2019 № 01-11/424 відповідачем не зазначено інформації про суб`єкта господарювання, яким було виготовлено продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси) та не надано копій посвідчень якості, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ТОВ "ВДК ЛІДЕР". Причиною ненадання інформації зазначено що «Інші документи після використання продукції не збереглися».

Однак суд вважає, що ненадання запитуваної інформації із вказаних у листі від 23.08.2019 № 01-11/424 причин вказує на неповноту відповіді, що є порушенням ст.ст. 3, 5 та 14 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI. Підставою для такого висновку є наступні аргументи.

Порядок зберігання запитуваної позивачем інформації та документів регулюється Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 (далі - Перелік № 578/5)

Пунктом 1.4 Переліку № 578/5 передбачено, що цей перелік є нормативно-правовим актом, призначеним для використання всіма організаціями при визначенні строків зберігання документів, їх відборі на постійне та тривале (понад 10 років) зберігання (далі - архівне зберігання) або для знищення.

Відповідач є організацією на яку поширюється дія вказаного Переліку, щодо строків зберігання документації тому останній зобов`язаний їх дотримуватись.

Згідно п. 1.7 Переліку № 578/5 строки зберігання документів, визначені в цьому Переліку, є мінімальними, їх не можна скорочувати. Продовження в організаціях строків зберігання документів, передбачених цим Переліком, допускається у випадках, якщо ця потреба спричинена специфічними особливостями роботи конкретної організації.

Пунктом 2.10 Переліку № 578/5 передбачено, що обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Відповідно до п. 1987 розділу 6.1 Переліку № 578/5, акти якості продукції, що приймаються від постачальника зберігаються 3 роки.

Як встановлено судом, позивач просив надати копії посвідчень якості, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ТОВ "ВДК ЛІДЕР" за договором закупівлі від 20.03.2017 № 73.

Враховуючи норми Переліку № 578/5 та правову природу запитуваної інформації (документів), суд дійшов висновку, що термін зберігання документів за договором закупівлі від 20.03.2017 № 73 не завершився станом на 23.08.2019 (дата відповіді на запит), а тому зазначена причина ненадання інформації на запит: "Інші документи після використання продукції не збереглися" характеризує надану відповідь на запит як неповну.

Також, відповідачем не було надано інформації, щодо адреси електронної пошти, що теж є проявом його бездіяльності щодо ненадання позивачу запитуваної інформації в повному обсязі у відповідності до Закону від 13.01.2011 № 2939-VI.

Крім того, у листі не зазначено жодну з підстав, передбачених частиною першою статті 22 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, яка слугувала б правомірною причиною для відмови у наданні в повному обсязі запитуваної інформації.

При прийнятті рішення у цій справі судом також враховується, що ухвалою про відкриття провадження від 02.12.2019, яку відповідач отримав 09.12.2019, встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Однак, із невідомих причин відзив відповідачем не подано.

Згідно ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Тому, неподання у цій справі суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин вказує на неналежне виконання процесуального обов`язку із доведення ним правомірності оскаржуваної у справі бездіяльності та розцінюється судом як визнання позову.

Враховуючи встановлені у справі обставини та надану їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачу в порушення норм Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, надано неповну відповідь на його запит від 13.08.2019 № 226. За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У цьому випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу повну інформацію на його інформаційний запит від 13.08.2019 № 226 є засобом дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.