Справа № 163/2127/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 163/2127/19 пров. № А/857/4781/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2020 року (рішення ухвалене у м. Любомль судом у складі головуючого судді Чишія С.СР.С.) у справі № 163/2127/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (правонаступник - Волинська митниця Держмитслужби) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил від 16.10.2019 №2512/20500/19, винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М., відносно ОСОБА_1 за ст.485 Митного кодексу України (далі - МК України).

Позивач позовні вимоги мотивувала відсутністю доказів про наявність в неї умислу на ухилення від сплати обов`язкових платежів. При митному оформленні автомобіля діяла добросовісно, без жодного умислу на заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу і заниження його митної вартості. До митного оформлення пред`явила виключно ті документи, які були їй надані продавцем і на даний час ніким не скасовані і не визнані недійсними. Відповідачем не зроблено запитів до іноземного контрагента з метою з`ясування законності та легітимності поданих документів. Документи, отримані від литовських митних органів, є неналежними та недопустимими, оскільки вони не містять підписів сторін. Зазначених обставин відповідач не перевірив і не з`ясував, чим допустив необ`єктивність та упередженість під час провадження у справі і її розгляду.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 16.10.2019 року в справі про порушення митних правил № 2512/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 2512/20500/19 закрито.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Волинська митниця Держмитслужби. Вважає, що оскаржуване рішення винесене із неправильним застосуванням норм матеріального та процессуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що митне оформлення легкового автомобіля "Пежо 5008", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 17.07.2017 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ТзОВ "ЗБС" ОСОБА_2 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205100/2017/001845.

Згідно з інвойсом № 243-ТАС/РР від 12.07.2017 року вартість транспортного засобу становить 4000 євро, його продавцем виступала компанія "T.A.C. EURO L.P", покупцем - ОСОБА_1 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 137 804,08 гривні було нараховано та сплачено 62 277,46 гривень митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 29.05.2019 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Пежо 5008", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

31.07.2019 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно з литовською експортною митною декларацією MRN № 17LTKR5000EK01E4D1, рахунком-накладною ПДВ (документ під назвою "PVM Saskaita-Faktura") серії GA № 2017-01586 від 13.07.2017 року автомобіль "Пежо 5008" був проданий компанією UAB "GELGOTOS TRANSPORTAS" громадянці ОСОБА_1 за ціною 7809 євро.

Відповідно до прибуткового касового ордеру серії АА № 100017082 від 13.10.2017 року ОСОБА_3 здійснив оплату в користь UAB "Gelgotos Transportas" 218 євро.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 30 117,32 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

09.09.2019 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 2512/20500/19 за ознаками ст.485 МК України, у якому зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ОСОБА_2 під час митного оформлення автомобіля "Пежо 5008" вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 20 017,11 гривень, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

16.10.2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 2512/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 60 051,33 гривня.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 485 Митного Кодексу України дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а зокрема заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Зі змісту даної норми випливає, що склад порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із статтею 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України (частина перша статті 51 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Як слідує із митної декларації ІМ40ДЕ № UA205100/2017/001845 (а.с.24 зв.) позивачем згідно гр.44 при митному оформленні надано митному органу відповідні товаро-супровідні документи.

Водночас з граф 43 та 46 вказаної митної декларації UA205100/2017/001845 вбачається, що митну вартість ввезеного транспортного засобу з якої здійснено обчислення митних платежів визначено декларантом за 6 резервним методом у розмірі 137.80408 грн., що за курсом обумовленим у гр. 23 (29.69915500) становить 4000 Євро.

Таким чином, позивачем надано до митного оформлення виключно ті документи, які йому були надані продавцем названого транспортного засобу - компанією «T.A.C. EURO L.P», які підтверджували митну вартість товару за 6 резервним методом.

Відповідно до ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Підсумовуючи викладене, справляння митних платежів за вказаною митною декларацією здійснено не за договірною митною вартістю, а за митною вартістю яка визначена за резервним методом. І зважаючи на те, що митним органом проведено зазначене розмитнення за заявленою митною вартістю, визначеною за резервним методом, митний орган погодився, що така задекларована митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

За наведених обставин, позивач зазначаючи митну вартість за резервним методом для нарахування та справляння митних платежів з метою випуску транспортного засобу у вільний обіг не допустив порушень щодо декларування митної вартості для справляння митних платежів за ціною договору.

Відтак, отримана від митних органів Литовської республіки інформація стосовно того, що митна вартість за ціною договору згідно рахунку - накладної серії GA №2017-01586 від 13.07.2017 року, становить 7809 Євро не свідчить про виникнення у позивача - ОСОБА_1 наміру щодо заниження митних платежів у зв`язку із невідповідністю задекларованої ним митної вартості за ціною договору, з якої справлялись митні платежі, оскільки як встановлено додатково судом апеляційної інстанції митна вартість з якої справлялись митні платежі визначена позивачем ОСОБА_1 за 6 резервним методом та така митна вартість з огляду на фактичне розмитнення транспортного засобу визнана митним органом така ґрунтується та відповідає на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Доказів, того що позивач здійснив визначення митної вартості за 6 резервним методом з порушенням вимог закону протокол про порушення митних правил та оскаржувана постанова не містить.

Водночас, колегія суддів зазначає, що надані позивачем разом із митною декларацією документи не містять будь-яких розбіжностей, ознак підробки та у них наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару зазначеної у них.

Доказів наявності у позивача інших документів, ніж ті, які подані до митного органу, відповідачем не надано і такі відсутні в матеріалах справи про порушення митних правил.

Що стосується повідомлення, отриманого від митних органів Литовської Республіки про проведення перевірки по незакінченому митному оформленню транспортних засобів, як підстави притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то слід зазначити, що таке повідомлення не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач не довів, що одержані від митних органів Литовської Республіки документи мають переважне доказове значення порівняно з документами, поданими позивачем для митного оформлення згаданого вище транспортного засобу.

Колегія суддів звертає увагу, що митним органом не перевірено обставин завершення експорту товару, не здійснено запитів відповідній компанії, яка фігурує в якості продавця та відправника транспортного засобу по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом, не вжито заходів для встановлення особи і опитування ОСОБА_3 , який значиться покупцем автомобіля за литовськими документами, не вжито заходів для з`ясування обставин з приводу умов продажу названого транспортного засобу для позивача ОСОБА_1 та гр . ОСОБА_3 , не витребувано від митних органів та/або вказаних компаній копій фінансових документів про оплату вартості транспортного засобу, за яку вказаними компаніями здійснювався продаж позивачу, а тому отримані від митних органів Литовської Республіки документи самі по собі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо митної вартості товару з якої справлялись митні платежі.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо існування невідповідності між документами, поданими позивачем митному органу та експортними митними деклараціями, наданими литовським митним органом, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання позивачем недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання її винною у вчиненні порушення митних правил.

За змістом ст.10 КУпАП, суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів, які вказували на наявність умислу позивача на вчинення дій, передбачених ст.485 МК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил за ст.485 МК України.

Аналізуючи наведені вище положення митного законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2020 року у справі №163/2127/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 29.05.2020р.