Справа № 400/1041/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 р. № 400/1041/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, Одеська область, 65007

про:визнання протиправною та скасування постанови від 12.02.2020 р. ВП № 61264064 в частині стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 18892,00грн,
ВСТАНОВИВ:

03.03.2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (далі - позивач або Управління) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач або Відділ), Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогою про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.02.2020 про відкриття виконавчого № ВП 61264064 в частині стягнення з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн.

Ухвалою від 05.03.2020р. суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків визначених ухвалою, а саме - для сплати судового збору в розмірі 2102,00грн.

Ухвалою від 06.04.2020р. суд продовжив позивачу, за його клопотанням, строк для усунення недоліків позовної заяви до офіційного закінчення карантину на території України встановленого Постановою КМУ від від 11.03.2011 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19".

09.04.2020 року Управління на виконання ухвали суду від 05.03.2020р. надало платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 2102,00грн.

Ухвалою від 14.04.2020р. суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей розгляду окремих категорій справ.

Позивач в позовній заяві зазначив, що не погоджується з постановою відповідача в частині стягнення з боржника виконавчого збору та вважає дії державного виконавця протиправними.

Виконання позивачем рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2019р. по справі №400/3227/19, яким Управління зобов`язано розглянути по суті заяву ОСОБА_1 та зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція житлового будинку (літЖ-2) по АДРЕСА_1 , є неможливим, оскільки у ОСОБА_1 відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Таким чином, в посадових осіб Управління відсутня технічна можливість виконати рішення суду, оскільки без зазначення документа, що посвідчує права на земельну ділянку, не можливо внести інформацію о Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі.

Такі умови, як зазначив позивач, визначені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.201 1 № 92, яким затверджено Порядок ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Порядок).

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав , що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач вказав, що в постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон № 1404). Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Крім того, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Тому, з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження», 12.02.2020 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради у розмірі 18892,00грн.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 по справі № 400/3227/19 позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (далі Управління) розглянути по суті заяву ОСОБА_1 та зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція житлового будинку (літ.Ж-2) по АДРЕСА_1 .

В подальшому, 12.02.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сазановим Д.К. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61264064.

Відповідно до вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2020№ ВП 61264064 зобов`язано управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 10.09.2019 та зареєструвати Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція житлового будинку (літ. Ж-2) по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.26 Закону № 1404 у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2020р. зазначено (пункт 3) про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 18892,00грн.

Позивач вважає постанову відповідача в частині стягнення виконавчого збору протиправною, тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Також позивач в позові з приводу виконання рішення Миколаївського кружного адміністративного суду по справі № 400/3227/19 Управління пояснив наступне.

10.09.2019р. заяву ОСОБА_1 (з декларацією та додатками) про прийняття в експлуатацію будинку літ. Ж по АДРЕСА_1 було направлено до управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради. Проте, 20.09.2019 Управління було повернуто вищезазначену заяву без розгляду, та було запропоновано подати її через департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Після 20.09.2020р. та станом на час звернення до суду з даним позовом, заява про прийняття в експлуатацію будинку літ. Ж по АДРЕСА_1 , з декларацією та додатками повторно від ОСОБА_1 до Управління не надходила, у зв`язку з чим Управління не має можливості самостійно виконати рішення суду в терміни встановлені в постанові про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2020 № 61264064.

Крім того, як вказав позивач в позові, в ОСОБА_1 відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що передбачений Порядком, у зв`язку з чим, в посадових осіб Управління відсутня технічна можливість виконати рішення суду, оскільки без зазначення документа, що посвідчує права на земельну ділянку, не можливо внести інформацію о Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідності до п. 1 ч. 1 статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної норми, суд приходить до висновку, що частина перша та друга статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Згідно частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. З огляду на зазначене, суд вважає, що частина третя статті 40 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд приходить до висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 808/3791/16 (провадження №К/9901/20636/18).

Як вбачається із матеріалів справи, державний виконавець за заявою стягувача ОСОБА_1 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження 12.02.2020р. - до виконання рішення суду по справі №400/3227/19, якою відкрив виконавче провадження ВП № 61264064 та встановив боржнику (позивачу) строк виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, як то вимагає ст.26, 27 Закону № 1404. Цією ж постановою виконавець постановив стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 18892,00грн.

Як зазначив позивач в позові, в стягувача ОСОБА_1 відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, у зв`язку з чим , в посадових осіб відсутня можливість виконати рішення суду, оскільки без зазначення документа, що посвідчує права на земельну ділянку, не можливо внести інформацію о Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є:

1) фактичне виконання судового рішення;

2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Згідно частини 6 статті 26 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Таким чином, виходячи з матеріалів справи, суд приходить до висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили 23.01.2020р. за виконавчим листом виданим судом 04.02.2020р. по справі № 400/3227/19 станом на час розгляду даної справи є невиконаним фактично. Отже, в державного виконавця були всі підстави для стягнення з боржника (позивача по справі) виконавчого збору в розмірі 18892,00грн.

Суд вважає, що дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сазанова Д.К. під час відкриття виконавчого провадження № 61264064 є цілком правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням викладеного в рішенні суду, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м.Миколаїв, 54001, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, ) , Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, Одеська область, 65007, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов