Справа № 807/1441/15
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2020 року

м. Київ

справа №807/1441/15

адміністративне провадження №К/9901/14037/18, К/9901/14039/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційними скаргами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного Олександра Вікторовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 (суддя Шешеня О.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 (колегія у складі суддів Каралюса В.М., Затолочного В.С., Улицького В.З.)

у справі № 807/1441/15

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Куреного Олександра Вікторовича,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК»,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. 22.07.2015 ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куреного Олександра Вікторовича (далі - відповідач 2), третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо невключення до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням сум внесених як вклад та нарахованих відсотків за договором банківського строкового вкладу №00012-7745 від 09.07.2010, за договором банківського строкового вкладу №00020-7745 від 21.03.2011, за договором банківського строкового вкладу №00024-7745 від 20.05.2011 та щодо неакцептування і невключення кредиторських вимог до Реєстру акцептованих кредиторських вимог на загальну суму 1 466 454,52 грн;

- зобов`язання подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язання акцептувати та включити до Реєстру акцептованих кредиторських вимог кредиторські вимоги на загальну суму 1 466 454,52 грн;

- зобов`язання подати на затвердження Виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язаних із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог на загальну суму 1466454,52 грн;

- зобов`язання включити до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язання затвердити зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язаних із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог вимоги позивача на загальну суму 1466454,52 грн.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016, позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куреного Олександра Вікторовича щодо невключення ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням сум внесених як вклад та нарахованих відсотків за договором банківського строкового вкладу №00012-7745 від 09.07.2010, за договором банківського строкового вкладу №00020-7745 від 21.03.2011, за договором банківського строкового вкладу №00024-7745 від 20.05.2011, укладених між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "БРОКБІЗНЕСБАНК";

- зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куреного Олександра Вікторовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

3. 22.03.2016 та 25.03.2016 до Вищого адміністративного суду України надійшли касаційні скарги Відповідачів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016. У касаційних скаргах скаржники просили скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

4. Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 22.03.2016 та 14.04.2016 було відкрито касаційні провадження у справі. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України 01.02.2018 справу було передано на розгляд до Верховного Суду. Скаржники заявляли клопотання про розгляд справи за участі сторін, однак своєю ухвалою Верховний Суд відмовив в задоволенні такого клопотання. Крім того, скаржники заявляли клопотання про зупинення виконання оскаржуваних рішень, ухвалами Вищого адміністративного суду України від 22.03.2016 та 14.04.2016 було задоволено дані клопотання та зупинено виконання оскаржуваних рішень.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.07.2010 між позивачем та третьою особою було укладено Договір банківського строкового вкладу за №00012-7745. До даного Договору від 09.07.2010 за №00012-7745 сторони в подальшому робили зміни, а саме згідно з: додатком №1 від 19.10.2010, додатком №1 від 19.04.2011, додатком №2 від 20.10.2011, додатом №3 від 20.04.2012 та додатковою угодою №5 від 19.04.2013.

6. Відтак згідно з Договором банківського строкового вкладу від 09.07.2010 за №00012-7745, з урахуванням внесених змін відповідно до додатку №1 від 19.10.2010, додатку №1 від 19.04.2011, додатку №2 від 20.10.2011, додатку №3 від 20.04.2012 та додаткової угоди №5 від 19.04.2013, позивач розмістив у третьої особи депозит (вклад) у розмірі 925 000,00 грн строком до 24.04.2014. Також третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 31171,24 грн, відтак на момент подання позовної заяви у третьої особи знаходиться вклад позивача за Договором банківського вкладу від 09.07.2010 №00012-7745 на загальну суму 956 171,24 грн.

7. Разом з тим, у відповідності до Договору застави за №603/2 від 21.04.2010 вказаний вклад позивача згідно Договору банківського вкладу від 09.07.2010 №00012-7745 як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №603/1 від 21.04.2010 до 12.05.2015 перебував під заставою майнових прав у третьої особи.

8. Також між позивачем та третьою особою 21.03.2011 було укладено Договір банківського строкового вкладу №00020-7745. За даним Договором від 21.03.2011 за №00020-7745, з урахуванням внесених змін, а саме: додатковою угодою №2 від 19.04.2011, додатковою угодою №3 від 16.03.2012, додатковою угодою №4 від 20.11.2012 та додатковою угодою №5 від 15.03.2013 позивач розмістив у третьої особи депозит (вклад) у розмірі 390 000,00 грн строком до 21.03.2014. Третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 7 693,15 грн.

9. Отже, згідно Договору від 21.03.2011 за №00020-7745 та з урахуванням внесених змін, а саме: додатковою угодою №2 від 19.04.2011, додатковою угодою №3 від 16.03.2012, додатковою угодою №4 від 20.11.2012 та додатковою угодою №5 від 15.03.2013 у третьої особи знаходиться вклад позивача на загальну суму 397 693,15 грн.

10. Відповідно до Договору застави №613/2 від 19.04.2011, вказаний вклад позивача згідно Договору №00020-7745 від 21.03.2011 як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №613/1 від 19.04.2011 до 12.05.2015 перебував під заставою майнових прав у третьої особи.

11. 20.05.2011 між позивачем та третьою особою було укладено Договір банківського строкового вкладу №00024-7745. У відповідності до Договору від 20.05.2011 №00024-7745 та з урахуванням внесених змін, а саме: додатком №1 від 17.11.2011, додатком №2 від 17.05.2012, додатковою угодою №3 від 20.11.2012 та додатковою угодою №3 від 17.05.2013 позивач розмістив у третьої особи депозит у розмірі 300 000,00 грн строком до 23.05.2014. Третьою особою на суму вкладу позивача були нараховані відсотки у розмірі 12 590,13 грн.

12. Отже, згідно з Договором від 20.05.2011 №00024-7745 та з урахуванням внесених змін, а саме: додатком №1 від 17.11.2011, додатком №2 від 17.05.2012, додатковою угодою №3 від 20.11.2012 та додатковою угодою №3 від 17.05.2013 у третьої особи знаходиться вклад позивача на загальну суму 312 590,13 грн.

13. Разом з тим, вказаний вклад позивача згідно Договору від 20.05.2011 №00024-7745 у відповідності до Договору застави №614/2 від 20.05.2011 як засіб забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» за кредитним договором №614/1 від 20.05.2011 до 12.05.2015 перебував під заставою майнових прав у третьої особи.

14. Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" та Рішенням виконавчої дирекції відповідача 1 від 11.06.2014 №45 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" Відтак, було відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" і розпочато процедуру ліквідації. Строком на 1 рік, тобто з 11.06.2014 по 10.06.2015 було призначено відповідача 2. Рішенням виконавчої дирекції відповідача 1 від 21.05.2015 №103 було продовжено строк повноважень відповідача 2 ще на 1 рік до 10.06.2016.

15. 14.06.2014 в газетах «Голос України» та «Урядовий кур`єр» було розміщено повідомлення про відкриття ліквідаційної процедури Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куренного Олександра Вікторовича.

16. 19.06.2014 ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куренного Олександра Вікторовича із заявою про визнання його кредитором на суму 956 171,24 грн за Договором банківського вкладу №00012-7745 від 09.07.2010, на суму 397693,15 грн за Договором банківського вкладу №00020-7745 від 21.03.2011 та на суму 312 590,13 грн за Договором банківського вкладу від 20.05.2011 №00024-7745.

17. 02.06.2015 ОСОБА_1 у кінцевій заяві зафіксував всі кредиторські вимоги до Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" про визнання вимог кредитора на загальну суму 1 666 454,52 грн. Дана заява була надіслана Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куренному Олександру Вікторовичу до Реєстру вкладників для отримання гарантованої суми відшкодування.

18. Однак, відповідач 1 у відповідь на заяву позивача від 02.06.2015 повідомив останнього про те, що в переліку, який був переданий відповідачем 2, інформація про вклади позивача відсутня, чим фактично відмовив у включенні позивача до переліку вкладників, що мають право на отримання гарантованої суми відшкодування. Також як вбачається з матеріалів справи позивач жодної відповіді від відповідача 2 на подані ним заяви про визнання його кредитором не отримав.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що Позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача 1, однак, законодавчих підстав для не включення позивача до даного переліку вкладників відповідачем 2 не наведено, тому така бездіяльність суперечить приписам Закону України № 4452-VI та є протиправною.

20. Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо невключення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача 1, зобов`язання відповідача 2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в третьої особи та зобов`язання відповідача 1 включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в третьої особи підлягають до задоволення, позовні вимоги в цій частині підтверджено належними та допустимими доказами.

21. Разом з тим, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача 2 акцептувати та включити до Реєстру акцептованих кредиторських вимог третьої особи вимоги позивача, зобов`язання відповідача 2 подати на затвердження зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язані із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог третьої особи вимоги позивача та зобов`язання відповідача 1 затвердити зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язані із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог третьої особи вимоги позивача є передчасними, та такими, які є втручанням в діяльність відповідача 1 та відповідача 2 з вказівками, що свідчать про вирішення питань, які належать до компетенції відповідачів.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

22. У касаційних скаргах відповідачі наголошують на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки судів не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

23. Касаційні скарги обгрунтовані тим, що між позивачем та третьою особо було укладено три договори банківських строкових вкладів, а саме: за №00012-7745 від 09.07.2010, №00020-7745 від 21.03.2011, №00024-7745 від 20.05.2011, які перебували в забезпеченні виконання умов кредитних договорів. Відповідачем 1 було прийнято рішення №45 від 11.06.2014 року щодо початку ліквідації третьої особи та призначення відповідача 2. Відтак, було призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу провадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків на період з 11.06.2014 по 10.06.2015. У відповідності до рішення відповідача 1 від 21.05.2015 №103 було продовжено строки здійснення процедури ліквідації третьої особи на 1 рік, а саме: до 10.06.2016 включно та продовжено строки повноваженнь відповідача 2. Станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду у третьої особи було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації. В поданому запереченні на позовну заяву, представник відповідача 2 наголошував на тому, що, з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитним договорам Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» між третьою особою та позивачем були укладені договори застави майнових прав, у відповідності до яких в заставу передано право вимоги на отримання грошових коштів по депозитним договорам №00012-7745 від 09.07.2010, №00020-7745 від 21.03.2011, №00024-7745 від 20.05.2011. Оскільки вклади позивача виступали як засіб забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» кредитних договорів, а відтак, у відповідності до вимог ч. 4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон України № 4452-VI) позивач не був включений до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування. Таким чином, згідно до ч. 6 ст.27 Закону України № 4452-VI позивач був включений до Переліку вкладників кошти яких не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування. Зокрема, 16.10.2014 відповідачем 2 було прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів третьої особи. Дана інформація про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів третьої особи була розміщена 28.10.2014 на офіційному сайті відповідача 1, 20.10.2014 на офіційному сайті третьої особи та у приміщенні третьої особи в доступному для відвідувачів місці. До реєстру акцептованих вимог кредиторів третьої особи позивач був включений на підставі заяв про визнання вимог кредитора вх.№9673-фіз від 08.07.2014, 9683-фіз від 08.07.2014 та №9680-фіз від 08.07.2014 на суму нарахованих процентів в розмірі 46 966,85 грн. Разом з тим, сума по банківським вкладам не ввійшла до реєстру кредиторів третьої особи, у зв`язку із забезпеченням виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса» кредитних договорів. Також, позивачу, який є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса»» було направлено повідомлення від 20.05.2015 №3453/009-03 про відступлення права вимоги за кредитними договорами №603/1 від 21.04.2010, №613/1 від 19.04.2011, №614/1 від 20.05.2011. Відтак, згідно Договорів про відступлення права вимоги від 13.05.2015 за № 03, за №05, №07, з моменту відступлення права вимоги третя особа вибуває з будь-яких правовідносин, які склалися між третьою особою та позивачем за договорами застави за №603/1 від 21.04.2010 , за №613/1 від 19.04.2011, за №614/1 від 20.05.2011, таким чином, всі права по стягненню заборгованості перейшли до ПАТ «Український іноваційний банк». Отже, в разі включення позивача до переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми відшкодування було б порушено переважне право заставодержателя на задоволення своїх вимог. Також не підлягають задоволенню і вимоги позивача про зобов`язання включити вимоги позивача до реєстру вимог крединорів, оскільки суд не може підміняти собою орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

24. Відзив від Позивача не надходив.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Суд дослідив в межах доводів касаційної скарги правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків

26. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не включив позивача до переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за її банківським вкладом (депозитом) у Публічному акціонерному товаристві "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду.

27. Законом №4452-VI установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

28. Відповідно до ст. 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

29. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

30. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

31. Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

32. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

33. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень.

34. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

35. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

36. Згідно з п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

37. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач уклав з ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" договір банківського вкладу (депозиту) та на відповідних рахунках позивача розміщено грошові кошти згідно з зазначеним договором, а тому в розумінні закону позивач є вкладником.

38. Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до початку віднесення ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації.

39. Колегія суддів звертає увагу, що положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

40. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що договір банківського рахунку був укладений між банком та позивачем до 11.06.2014, а тому ч.3 ст.36 Закону у цьому випадку застосувати неможливо.

41. Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до Закону № 4452-VI.

42. Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а.

43. Частина 3 ст. 38 Закону № 4452-VI (у редакції, що діяла на час укладення договору) містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними. Відповідач-1 вважав нікчемними договір банківського вкладу між банком і позивачем з підстави, передбаченої п. 7 ч. 3 ст. 38 зазначеного вище Закону. Зазначеною нормою передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

44. Також як досліджено судами попередніх інстанцій Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 02.06.2015 повідомив останнього про те, що в переліку, який був переданий Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куренним Олександром Вікторовичем, інформація про вклади ОСОБА_1 відсутня, чим фактично відмовив у включенні ОСОБА_1 до переліку вкладників, що мають право на отримання гарантованої суми відшкодування.

45. Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань.

46. 12.05.2015 між ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та ПАТ «Український іноваційний банк», і в подальшому 14.05.2015 між ПАТ «Український іноваційний банк» та ТОВ «Модулер» були укладені Договори відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечень, згідно з якими ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" продав право вимоги за кредитними договорами Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне об`єднання «Тиса», на виконання яких укладались договори застави майнових прав за вкладами ОСОБА_1 .

47. Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" перестав бути стороною договорів застави майнових прав за вкладами ОСОБА_1 , але при цьому ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" продовжує бути стороною укладених Договорів строкового банківського вкладу з ОСОБА_1 .

48. 18.05.2015 між ОСОБА_1 та ТОВ «Модулер», який набув право заставодержателя у відповідності до Договору відступлення прав вимоги від 14.05.2015, були укладені додаткові Договори, а саме: від 18.05.2015 №1 про розірвання Договору застави №614/2 від 20.05.2011, від 18.05.2015 №2 про розірвання Договору застави №613/2 від 19.04.2011 та від 18.05.2015 №3 про розірвання Договору застави 603/2 від 21.04.2010.

49. Відтак, Договори застави №603/2 від 21.04.2010, 613/2 від 19.04.2011, 614/2 від 20.05.2011 було припинено шляхом добровільного їх розірвання, а всі обтяження за вказаними договорами було вилучено із Державного реєстру обтяжень рухомого майна

50. З наведеного видно, що ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" припинено право на заставу належних ОСОБА_1 вкладів згідно Договорів банківського вкладу.

51. Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відмова у включенні ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є протиправною оскільки суперечить нормам чинного законодавства України, а саме приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

52. Суд вважає, що положення п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

53. Метою п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

54. Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/14681/17, від 30.05.2018 у справі № 910/23036/16, від 23.10.2018 у справі № 804/6992/15.

55. Отже, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, а неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду.

56. Отже, обставини щодо наявності визначених п. 2 та 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, відповідач належних та допустимих доказів щодо цього не надав.

57. З огляду на те, що дії Уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду, є протиправними, Уповноважена особа Фонду зобов`язана надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо Позивача, стосовно якого необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

58. Щодо зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то колегія суддів враховує, що згідно вимог п. 4, 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та ті обставини, що станом на дату розгляду справи у суді відповідний перелік вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, вже сформовано та подано на затвердження Фонду, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання уповноваженої особи подати додаткову інформацію стосовно позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду.

59. При цьому, оскільки Уповноважена особа Фонду не включила позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, позовні вимоги позивача в цій частині до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про включення до Загального реєстру вкладників є передчасними і не підлягають задоволенню

60. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в частині зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

61. Щодо позовних вимог про:

- зобов`язання акцептувати та включити до Реєстру акцептованих кредиторських вимог кредиторські вимоги на загальну суму 1 466 454,52 грн;

- зобов`язання подати на затвердження Виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язаних із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог на загальну суму 1 466 454,52 грн;

- зобов`язання затвердити зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язаних із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог вимоги позивача на загальну суму 1 466 454,52 грн, Суд зазначає таке.

62. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

63. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

64. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

65. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

66. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

67. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Позивач звернулася до адміністративного суду з позовом в т. ч. щодо включення своїх вимог до Реєстру акцептованих кредиторських вимог

68. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом № 4452-VI. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

69. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

70. За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

71. Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

72. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

73. На підставі частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

74. Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

75. За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

76. Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

77. Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

78. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

79. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

80. Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

81. Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені п. 3 ч1 статті 48 Закону № 4452-VI.

82. Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

83. Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

84. Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а заявлені Позивачем вимоги випливають із зобов`язань банку за укладеними між ними договорами, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

85. Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

86. Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

87. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частини перша статті 15 ЦК України).

88. У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

89. Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

90. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 826/14764/17, та Суд не вбачає підстав для відступу від неї.

91. Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

92. Зважаючи на вищенаведене, позивачу слід роз`яснити право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. У разі неподання такої заяви, справу буде повернуто до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 341, 345, 352, 354, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційні скарги Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" Куреного Олександра Вікторовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 у справі № 807/1441/15 в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "БРОКБІЗНЕСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, скасувати, а в задоволенні даної позовної вимоги відмовити.

3. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 у справі №807/1441/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимоги про зобов`язання акцептувати та включити до Реєстру акцептованих кредиторських вимог кредиторські вимоги на загальну суму 1 466 454,52 грн; зобов`язання подати на затвердження Виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язаних із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог на загальну суму 1 466 454,52 грн; зобов`язання затвердити зміни до Реєстру акцептованих кредиторських вимог, пов`язаних із включенням до Реєстру акцептованих кредиторських вимог вимоги позивача на загальну суму 1 466 454,52 грн, скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

4. Роз`яснити Позивачу право на звернення з позовом в цій частині вимог до суду в порядку цивільного судочинства.

5. Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови на звернення до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

6. В іншій частині постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 у справі № 807/1441/15 залишити без змін.

7. Поновити виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2015 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2016 у справі №807/1441/15.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О. П. Стародуб