Справа № 400/483/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 р. № 400/483/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради, вул. Грушевського, 3, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55213

про:визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради про визнання неправомірною відмови, зобов`язання визнати його інвалідом війни та видати посвідчення інваліда війни другої групи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус ліквідатора І категорії. Позивач вважає, що надані ним докази свідчать про його участь у невоєнізованих формуваннях Цивільної оборони, а тому є підстави для визнання його інвалідом війни.

13.03.2020 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву (а. с. 31-35), в якому зазначено, що обов`язковою умовою для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є, окрім інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ще й докази залучення такої особи до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Позивач таких доказів не надав, що й стало підставою для відмови.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач, працюючи на посаді водія транспортного підприємства "Агропромтанс 1410", 03.05.1986 р. був відряджений до м. Чорнобиля строком на 10 днів (а. с. 6). Має статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії (а. с. 14).

Експертним висновком Дніпропетровської регіональної експертної комісії від 07.11.2003 р. № 9057 підтверджено, що захворювання позивача пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а. с. 11).

Довідкою МСЕК № 528375 позивачу встановлено другу групу інвалідності безстроково (а. с. 13).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 р. по справі № 484/796/18 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправною відмови Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради у присвоєнні йому статусу ветерана війни та зобов`язання надати такий статус (а. с. 4-5). Рішення суду позивачем не оскаржене і набрало законної сили в силу приписів ст. 255 КАС України.

15.11.2019 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання його інвалідом війни та видачу відповідного посвідчення (а. с. 15).

Листом від 18.11.2019 р. відповідач повідомив про відсутність підстав для встановлення позивачу статусу інваліда війни у зв`язку з відсутністю доказів про залучення його до формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (а. с. 12).

Перелік осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни, наведено в ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551).

Зокрема, до таких осіб віднесено осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем не заперечується факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Водночас, ці обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом № 796. Разом з цим, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551) окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон № 3551 містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

З пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у тридцятикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.05.2020 р. по справі № 686/20301/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Документи, які позивач долучив до своєї заяви, адресованої відповідачу, щодо набуття статусу інваліда війни, належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони позивач не надав.

Інформаційна довідка Департаменту з питань Цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації від 15.02.2017 р. № 01.1-14/161-7 (а. с. 7), на яку посилається позивач, містить лише роз`яснення законодавства СРСР часів ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та не містить жодної інформації щодо участі безпосередньо позивача.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією відповідача, що за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в останнього немає достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни згідно з п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність відмови в наданні позивачу статусу інваліда війни, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради (вул. Грушевського, 3, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55213, ідентифікаційний код 03194559) про визнання неправомірною відмови, зобов`язання визнати інвалідом війни та видати посвідчення інваліда війни другої групи - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата складення повного судового рішення 01.06.2020 р.

Суддя Н. В. Лісовська