Справа № 200/4924/20-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 травня 2020 р. Справа №200/4924/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Чучко В.М., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі за текстом МК «Азовсталь», позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Азовської митниці Держмитслужби (надалі Азовська митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA700050/2019/000006/2 від 22.02.2019 року, а також картки відмови №UA700050/2019/00011 від 22.02.2019 року.

На підставі пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, зокрема, відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

1. Згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За змістом позовної заяви позивач просить визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, у місячному розмірі станом на 1 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Визначаючи розмір судового збору за подання даної позовної заяви, суддя враховує, що певна категорія рішень, прийнятих суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи, а реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна, а відтак, вимога про скасування рішення про коригування митної вартості товарів є позовною вимогою майнового характеру.

Суд зауважує, що відповідно до вимог Податкового та Митного кодексів України при ввезенні на митну територію України товарів на позивача покладається обов`язок сплати встановлених податків та мита, розрахунок яких залежить від суми ввезеного товару. Відтак, коригування відповідачем митної вартості товару безпосередньо впливає на розмір податків та мита, що сплачені декларантом та складають у даній справі ціну позову.

Як вбачається зі спірного рішення про коригування митної вартості товарів, різниця між розрахованою декларантом митною вартістю товару та скоригованою складає 76 826,88 EUR.

Станом на 15.05.2020 року (дата подання позову до суду) офіційний курс EUR становив 28.78690000 грн. за 1 євро. Таким чином, скоригована вартість товару складає 2 211 845,88 грн. (76 826,88 EUR х 28,79 грн.).

Тому, за подання до адміністративного суду адміністративного позову з майновою вимогою у розмірі 2 211 845,88 грн., позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 21 020,00 грн. (не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Також, позивачем заявлені вимоги про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що є вимогою немайнового характеру.

Враховуючи те, що позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру, судовий збір, який підлягає сплаті в цій частині складає 2102,00 грн.

Таким чином, загальна сума судового збору, що підлягає сплаті за подання позовної заяви, в якій об`єднані вимоги майнового характеру та одна вимога немайнового характеру складає 23 122,00 грн.

Позиція щодо визначення кількості позовних вимог у справах про оскарження рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації висловлена Верховним Судом у справах № 826/4715/16 від 21 березня 2019 року, №813/713/18 від 20 лютого 2019 року, №804/3544/18 від 05 серпня 2019 року, №480/966/19 від 22.01.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до адміністративного суду з вказаними вимогами, позивач сплатив судовий збір у сумі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 15.05.2020 року, який не відповідає розміру судового збору, встановленого Законом для подання адміністративного позову, в якому об`єднані вимоги майнового і немайнового характеру на 2020 рік.

З урахуванням наведеного, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору в сумі 21 020,00 гривень (23 122,00 грн. 2 102,00 грн.) за наступними реквізитами: Р/р UA4005075, отримувач коштів: Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

2. Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 29 Митного кодексу України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Оскарження податкових повідомлень-рішень органів доходів і зборів, згідно з ч. 5 ст. 24 Митного кодексу України, здійснюється у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

На підставі п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

У відповідності до ст. 102 Податкового кодексу України строк давності щодо спорів платника податків та контролюючого органу складає 1095 днів.

Таким чином, п. 56.18 ст. 56 ПК України безпосередньо врегульовано застосування строків оскарження рішення контролюючого органу до суду, а саме: визначено тривалість строку звернення до суду з вимогою щодо протиправності рішення контролюючого органу (1095 днів) та визначено момент початку перебігу строку звернення до суду з вимогою щодо протиправності рішення контролюючого органу (з моменту отримання такого рішення).

З урахуванням викладеного, приписи п. 56.18 ст.56 Податкового кодексу України є нормою, що регулює питання застосування строків звернення до адміністративного суду з позовами про визнання протиправними рішень контролюючих органів.

У відповідності до ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають переваги в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного сулу, визначеним ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, суд звертає увагу, що саме по собі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а також картка відмови у прийнятті декларації, не є рішеннями суб`єкта владних повноважень, пов`язаними з нарахуванням грошових обов`язків суб`єктам господарювання.

Крім того, суд зауважує на тому, що МК України не передбачено повноваження митного органу щодо стягнення коштів на підставі рішення про корегування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації.

З урахуванням зазначеного, у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу щодо корегування митної вартості товару та карткою відмови у прийнятті декларації, останній позбавлений права звернутися з позовом до суду щодо стягнення сум за такими рішеннями.

Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку має застосовуватись загальний строк звернення до адміністративного суду, який, відповідно до вимог ч. 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, складає шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як встановлено з матеріалів справи, рішення про коригування митної вартості №UA700050/2019/000006/2 та картка відмови №UA700050/2019/00011 Азовською митницею прийнято 22.02.2019 року, а до суду позивач звернувся 15.05.2020 року.

Таким чином, позивачем подано позовну заяву після закінчення шестимісячного строку для звернення до суду, з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про прийняття спірного рішення. Заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску - подано не було.

Досліджуючи питання строку звернення до суду, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, згідно з ч.2 ст.6 КАС України.

За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, суд зазначає, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В даному випадку, докази, які б підтверджували наявність поважних причин строку звернення до суду, позивачем не надано.

При цьому, суд враховує, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави".

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач оскаржує рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Азовської митниці від 22.02.2019 року.

Тобто, в даному випадку, передбачений ч. 2 ст. 122 КАСУ шестимісячний строк звернення до суду пропущений. При цьому, докази, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не надано. Відсутня також і обґрунтована заява позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Додатково, суд також зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на території України був запроваджений з 12 березня 2020 року.

Доказів неможливості звернення до суду з позовною заявою до 12.03.2020 року суду також не надано.

Таким чином, беручи до уваги відсутність доказів про поважність причин пропуску звернення до суду та відсутність заяви про поновлення пропущеного строку, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160,161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови - залишити без руху.

2. Позивачу у десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали, але не пізніше двох днів з дня закінчення карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», усунути недоліки поданого адміністративного позову шляхом надання суду доказів сплати судового збору відповідно до заявлених вимог майнового і немайнового характеру у розмірі 21 020,00 грн., про що надати оригінал квитанції, та заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

4. Копію ухвали направити позивачу.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.М. Чучко