Справа № 160/2195/20
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2020 року Справа № 160/2195/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішень, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.08.2019 р. до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту автомобіля "Boick Envision" 2017 року випуску, придбаного позивачем у США за 4275,00 доларів США, декларантом подана митна декларація, в якій митна вартість визначена за ціною договору.
Ухвалою суду від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Позивачем заявлена митна вартість товару за основним методом у розмірі 5004,08 доларів США, що за курсом НБУ на день подання митної декларації відповідає 125 833,39 гривень; при цьому фактура вартість заявлена на рівні 4275 доларів США. Наданий позивачем до митного органу рахунок без перекладу; позивачем не надано документів про оплату товару. Рахунок не містить умов поставки товару. Надані позивачем документи стосовно перевезення товару не дають змоги ідентифікувати платника транспортних витрат та спосіб оплати; відсутня калькуляція транспортних витрат за 1 автомобіль. Товаротранспортні документи - коносамент, не надано. У наданому експертному висновку відсутні відомості про технічного стану та вартісних характеристик транспортного засобу.
Ухвалою суду від 27.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 29.05.2020 року позивачу поновлено строк звернення з позовом до суду та замінено відповідача Дніпропетровську митницю ДФС його правонаступником Дніпровською митницею Держмитслужби.
Сторони у судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.
Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, встановив наступне.
15.08.2019 р. до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення в режимі імпорту автомобіля "Buick Envision" 2017 року випуску, придбаного позивачем у США за 4275 доларів США, позивачем подана митна декларація, в якій митна вартість визначена за ціною договору.
Із вказаними рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. (частина 2 статті 1 Митного кодексу України)
Згідно зі статтею 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. (частина 3 статті 318 Митного кодексу України)
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. (частина 1 статті 248 Митного кодексу України)
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. (частина 1 статті 257 МК України)
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (частина 1 статті 53 Митного кодексу України)
За вимогами частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. (частина 5 статті 53 Митного кодексу України)
Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України)
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. (пункт 1 частини 5 статті 54 Митного кодексу України)
Згідно з частиною 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). (частина 2 статті 57 Митного кодексу України)
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. (частина 3 статті 57 Митного кодексу України)
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. (частина 4 статті 57 Митного кодексу України)
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. (частина 5 статті 57 Митного кодексу України)
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. (частина 6 статті 57 Митного кодексу України)
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. (частина 7 статті 57 Митного кодексу України)
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. (частина 8 статті 57 Митного кодексу України)
У відповідності до статті 254 Митного кодексу України, документи, необхідні для здійснені митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою.
Відповідно до вимог статті 335 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа надають органу доходів і зборів транспортні (перевізні) документи.
Матеріалами справи підтверджено, що разом із митною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано відповідачу наступні докумети:
Рахунок - фактуру (декларація про походження товару) від 24.06.2019 року № 13827466;
Автотранспортна накладна від 09.08.2019 року № 461824;
Акт про проведення огляду від 12.08.2019 року № UA305100/2019/609555;
Експертний висновок від 13.08.2019 року № т1476/19;
Паспорт громадянина від 05.10.1998 року;
Інформація з Інтернет - ресурсів від 08.08.2019 року;
Довіреність ННХ 711174 від 08.08.2019 року;
Касові ордера, що підтверджують сплату митних платежів від 09.08.2019 року та від 14.08.2019 року;
Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону від 29.10.2018 року.
Як встановлено судом, посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС було здійснено контроль наявності підтверджуючих документах на обґрунтування заявленої митної вартості заявленого до розмитнення транспортного засобу придбаного позивачем у Німеччині. За результатами такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять відомостей щодо ціни, котра була фактично сплачена або підлягає сплаті. Також не було надано документів на підтвердження транспортної складової в митній вартості товару.
Відповідачем повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару.
Позивач відмовився надати додаткові документи. Після чого відповідач прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
Щодо тверджень відповідача про те, що надані позивачем документи не містить відомостей про ціну, яка фактично сплачена або підлягає сплаті, то суд зазначає наступне.
З огляду на засаду свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги інвойс з мотивів його недопустимості у зв`язку з наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).
Крім того, у інвойсі (договір) № 13827466 від 24.06.2019 року міститься номер шасі автомобіля, пробіг та рік допуску, вартість автомобіля нетто,
У інвойсі (договорі) міститься інформація про вартість автомобіля 4275,00 доларів США.
На підставі викладеного, суд відхиляє дане заперечення відповідача.
Щодо тверджень відповідача про те, що відсутні платіжні документи про оплату вартості товару, то суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог ч.5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У інвойсі (договорі) № 13827466 від 24.06.2019 року міститься інформація про вартість автомобіля 4275,00 доларів США.
Таким чином, сам факт оплати товару на момент його митного оформлення не є беззаперечною та необхідною підставою для визначення митної вартості товару.
На підставі викладеного, суд відхиляє дане заперечення відповідача.
Щодо тверджень відповідача позивачем не надано документів на підтвердження витрат на транспортування товару, то суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог п.6 ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Згідно п.5 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Позивачем не надано суду та митному органу доказів того, що витрати на транспортування автомобіля до України включено у вартість товару; також вказана інформація відсутня в інвойсі (договорі) № 13827466 від 24.06.2019 року.
Надані позивачем документи про транспортування товару не дають змогу виокремити саме суму транспортування автомобіля, який заявлено саме позивачем до митного оформлення до кордону з Україною; позивачем не надано будь-яких письмових пояснень, які б підтверджували вартість транспортування саме автомобіля позивача до кордону з Україною.
Жодного іншого документу, який би підтверджував транспорті витрати позивачем до митного органу не надано.
В Узагальнені практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, яке складеного Вищим адміністративним судом, зазначено, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Неподання декларантом транспортних (перевізних) документів, коли за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, може бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли орган доходів і зборів доведе, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість товарів.
Оскільки позивачем не надано до митного органу документу, який би підтверджував транспорті витрати сто воно транспортування саме автомобіля позивача до території України, а також те, що транспортні витрати у даному випадку повинні бути включені до митної вартості товару, то даний довод відповідача є доречним та вірним.
В Узагальнені практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, яке складеного Вищим адміністративним судом, зазначено, що факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України, є підставою для витребування додаткових документів.
Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.
Факт неподання декларантом додаткових документів, витребуваних митницею у зв`язку із заявленням товару за нижчою ціною, ніж рівень цін за подібні (аналогічні) товари, що є в ЄАІС, не є достатньою підставою для відмови в оформленні товару за основним методом визначення митної вартості.
Крім того, як видно з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200179/2 від 16.08.2019 року, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості імпортованого товару та найменування автомобіля та його марку, жодних технічних характеристик «аналогічного автомобіля» (об`єм двигуна, тип кузова, колісна формула, кількість дверей, пошкодження, рік випуску тощо) митним органом не наведено, що не дає підстави вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 3 статті 55 МК України. Митним органом у оскаржуваному рішенні просто зазначено обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів).
В Узагальнені практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, яке складеного Вищим адміністративним судом, зазначено, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Отримана з Центральної бази даних ЄАІС Міндоходів інформація про вантажну митну декларацію, на яку орган доходів і зборів посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Отже, у ситуації з рішенням про коригування митної вартості товарів орган доходів і зборів повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МКУ, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.
Отже, суди повинні мати на увазі, що при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Оскільки рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200179/2, прийняте 16.08.2019 Дніпропетровською митницею ДФС не відповідає вказаним вище критеріям оцінки, то останнє є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не є обґрунтованим.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.
Судом відхиляються доводи позивача про те, що відзив відповідача на позовну заяву оформлено з порушенням вимог КАС України: довіреність представника відповідача немає дати вчинення, а тому є нікчемною; відзив не містить печатки юридичної особи; позивачем не отримано від відповідача всіх додатків до відзиву, з наступних причин.
Довіреність Дніпровської митниці Держмитслужби містить дату 10.12.2019 року, однак поле дата вчинення довіреності є не заповненим. Приймаючи до уваги той факт, що на довіреності міститься дата 10.12.2019 року, то суд вважає, що довіреність оформлена у відповідності до вимог Цивільного кодексу України. Заперечення ж позивача з приводу відсутності саме дати вчинення довіреності за наявності на довіреності дати 10.12.2019 року є надто формальними, а тому відхиляються судом.
Згідно вимог статті 159 КАС України заяви по суті справи, до яких віднесено і відзив на позовну заяву, подаються у письмовій формі, тобто повинні містити підпис особи, яка підписала документ. КАС України не встановлює обов`язку накладення печатки суб`єкта владних повноважень на відзив на позовну заяву, який підписано представником суб`єкта владних повноважень, який діє за довіреністю. Відзив на позовну заяву містить підпис представника відповідача. Таким чином, судом відхиляється довод позивача про те, що відзивна позовну заяву оформлено з порушенням вимог КАС України.
Відповідач надав суду докази направлення відзиву на позовну заяву з додатками на електронну адресу позивача, яка вказана у позовній заяві, а тому відповідач виконав свій обов`язок передбачений КАС України стосовно направлення відзиву на позовну заяву з додатками іншим учасникам справи.
Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат на оплату судового збору становить 840,80 грн.
Керуючись статтями 241-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200179/2, прийняте 16.08.2019 року Дніпропетровською митницею ДФС.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпровської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 понесені судови витрати у розмірі 1681,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 29.05.2020 року

Помічник судді Лісна А.М.