Справа № 640/6725/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

29 травня 2020 року м. Київ № 640/6725/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

До Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби

у м. Києві та Київській області,

Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління

Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (надалі - відповідач 1), адреса: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, будинок 4а, Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (надалі - відповідач 2), адреса: 04074, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 25а, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області й Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України;

- зобов`язати Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області розглянути клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України на підставі наявних документів, підготувати висновок про можливість задоволення клопотання заявника та надіслати цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України для прийняття рішення про набуття громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України» та норм Указу Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції від 27.06.2006 № 588/2006).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.03.2020 відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи, а також витребувано від Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області належним чином завірені копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України.

На виконання вимог ухвали суду на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшли належним чином засвідчені копії особової справи позивача про прийняття до громадянства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишиено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

26.05.2020 представником позивача через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій позивач просить:

- поновити строк на звернення до адміністративного суду;

- прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії до розгляду;

- призначити розгляд адміністративного позову по суті у загальному порядку з викликом сторін;

- витребувати для огляду оригінал міграційної справи № 9/2019 про прийняття до громадянства ОСОБА_1 та лист Міністертсва закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь.

В обґрунтування вищевказаної заяви, позивач зазначає, що з моменту звернення останнього до органів Державної міграційної служби України (у грудні 2018 року) до сьогоднішнього часу від відповідачів на адресу ОСОБА_1 не надходило жодних офіційних повідомлень, у зв`язку з чим, факт порушення своїх прав та інтересів, ОСОБА_1 виявив лише на початку березня 2020 року, коли йому стало відомо, що документи міграційної справи не були направлені ні до Державної міграційної служби України, ні до комісії при Президентові України з питань громадянства, що знаходить своє підтвердження у листі ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 05.03.2020 № 8010.472-12232/80-2-20.

Отже, виходячи з налізу вищевказаної заяви в частині поновлення строку на звернення до адміністративного суду, суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини щодо строку звернення до суду, в якості підстави для задоволення цієї заяви є достатніми для поновлення строку звернення до суду, у зв`язку з чим, вказану заяву необхідно задовольнити.

У відповідності до частини 14 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доцільність продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Щодо вимоги заяви про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю сторін, суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 20 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Пунктом 10 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Тобто, виключний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, міститься в частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд наголошує, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі «Ахеn v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Крім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.11.2006 (скарга 73053/01 CASE OF JUSSILA v. FINLAND, суд вказав на те, що: «Європейський Суд не сумнівається в тому, що письмове провадження у справі часто може виявитись більш ефективним, ніж усний розгляд, для перевірки та забезпечення того, що платник податків надав точний звіт про свій майновий стан, підкріплений всіма необхідними документами. Суд не вважає переконливим довід заявника, що в ході розгляду цієї справи виникли міркування щодо достовірності, які потребували надання пояснень в усній формі.... та приймає довід держави-відповідача, що будь - які питання факту та питання права в цій справі могли бути належним чином розглянуті та вирішені на підставі матеріалів, наданих у письмовому вигляді. ... Оскільки заявнику була надана повна можливість наводити свої доводи у письмовому вигляді та надавати коментарі щодо відомостей, які надходили від податкових органів, Суд дійшов висновку, що вимоги справедливого судочинства були дотримані...».

Суд погоджується з такою позицією щодо Європейського суду з прав людини щодо застування пункту 1 статті 6 Конвенції.

Характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагає проведення судового засідання, а бажання сторін у справі викласти під час проведення судового засідання свої аргументи, не зумовлює необхідність призначення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, а також враховуючи, що представником позивача не наведено переконливих доводів, з яких вбачалось би необхідність призначення судового засідання, а доводи, на які представник посилається у своїй заяві є такими, що не доводять суду необхідності розгляду даної справи у загальному порядку з повідомленням (викликом) сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в даній частині та продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Щодо вимоги позивача заявленої в прохальній частині заяви про витребовування доказів, зокрема, оригіналів міграційної справи № 9/2019 про прийняття до громадянства ОСОБА_1 та лист Міністерства закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 6 ст. 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Згідно ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Згідно ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного та враховуючи підстави та предмет позову, суд вважає за необхідне витребувати у Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області належним чином засвідчену повну копію міграційної справи № 9/2019 про прийняття до громадянства ОСОБА_1 та лист Міністерства закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь, у зв`язку з чим клопотання позивача в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 79, 80, 171, 241, 243, 248, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити заяву ОСОБА_1 в частині поновлення строку звернення до суду та визнати поважними причини пропуску такого строку.

2. Заяву ОСОБА_1 в частині призначення розгляду адміністративного позову у відкритому судовому засіданні за участю сторін залишити без задоволення.

3. Продовжити розгляд адміністративної справи № 640/6725/20 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

4. Витребувати у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області належним чином засвідчену повну копію міграційної справи № 9/2019 про прийняття до громадянства ОСОБА_1 та лист Міністерства закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь

5. Витребувати у Оболонського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області належним чином засвідчену повну копію міграційної справи № 9/2019 про прийняття до громадянства ОСОБА_1 та лист Міністерства закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь

6. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Оболонський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду подати на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва (01051, місто Київ, вулиця Петра Болбочана, будинок 8, корпус 1) належним чином засвідчену повну копію міграційної справи № 9/2019 про прийняття до громадянства Алєйнікова В.А. та лист Міністерства закордонних справ України щодо запровадження вимоги посвідчення штампом «апостиль» документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь.

7. Копію ухвали невідкладно надіслати сторонам.

8. Інформацію щодо справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/fair/sud2670/.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею (суддями) та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова