Справа № 540/858/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/858/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі МВС України,

встановив:

Одеський державний університет внутрішніх справ (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), в якому просить:

1. Визнати строк, визначений ст. 122 КАС України, для звернення до суду із адміністративним позовом, пропущеним з поважних причин, та поновити Одеському державному університету внутрішніх справ строк для звернення до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Дніпровським РВ ХМУ УМВСУ в Херсонській області 23.09.2011, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України, в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (р/р ІІА1000570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) витрати пов`язані з його утриманням у Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 62 690,55 грн. (шістдесят дві тис. шістсот дев`яносто грн. 55 коп.).

Ухвалою суду від 17.04.2020 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відстрочено Одеському державному університету внутрішніх справ сплату судового збору за подання позову до винесення рішення по справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Стосовно клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду необхідно зазначити наступне.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що колегія суддів Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 дійшла висновку про те, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено, що позивачу стало відомо про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_3 О.В. лише 05.03.2020 року, з моменту надходження на адресу Одеського державного університету внутрішніх справ матеріалів особової справи відповідача та витягу з наказу про звільнення відповідача, що підтверджується листом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 26.02.2020 р. №8 дск/01/2-2020 (вхід.№13ДСК від 05.03.2020 р.). Листом від 13.03.2020 року №Ю-152 Одеський державний університет внутрішніх справ повідомив відповідача про необхідність погашення заборгованості. Враховуючи відсутність сплати відповідачем заборгованості, позивач 02.04.2020 року звернувся з позовом до суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки Одеським державним університетом внутрішніх справ такий строк не пропущено.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконані умови підписаного договору про підготовку фахівців в Одеському державному університеті внутрішніх справ укладеного між Одеським державним університетом, Головним управління Національної поліції в Херсонській області та громадянином ОСОБА_1 через відмову останнього від проходження служби на посадах начальницького складу після закінчення навчального закладу. Зокрема, позивач зазначає, що Наказом від 17.08.2015 р. №101 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Згідно наказу університету №211 о/с від 05.07.2019 р. відповідач був відряджений для подальшого проходження служби до ГУНП в Херсонській області та відповідно до наказу від 06.07.2019 р. призначений на посаду слідчого слідчого відділення Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області. Наказом по особовому складу від 19.02.2020 року №43 о/с його було звільнено зі служби. Позивач зазначив, що ОСОБА_1 звільнився зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України, відтак, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання у Одеському державному університеті внутрішніх справ. У відповідності до законодавства відповідачу необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ у розмірі 62690,55 грн.

Оскільки вказана сума не відшкодована відповідачем у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

29.04.2020 р. відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву в якій заперечував проти задоволення позову з наступних підстав. Пунктом 2.3.6. Договору передбачено, що у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, особа зобов`язується відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. На підтвердження розміру витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі МВС України, Позивачем надано до суду Довідку про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в Херсонському факультеті Одеського державного університету внутрішніх справ курсанта ОСОБА_1 (далі - Довідка). Однак, Позивачем не надано до суду затвердженого розрахунку фактичних витрат на підготовку Відповідача за весь термін навчання, як передбачено п.2.3.6 та п.2.1.8 Договору. Окрім того, надана позивачем довідка не містить дати складання, зазначення посадової особи, яка її склала та взагалі жодних посилань на фактичні розрахунки витрат, пов`язаних з утриманням Відповідача в Університеті та унеможливлює визначення реального розміру витрат. Відповідач наголошує, що тристоронній договір підписаний 01.09.2015 року, тому період витрат пов`язаних з утриманням відповідача не може починатися раніше ніж з дати набрання чинності укладеного договору (з 17.08.2015 як зазначає у довідці позивач).

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.І ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тому, відповідно п.п. 4.1 п. 4 Договору від 01.09.2015 у вказаній частині суперечить зазначеній нормі Закону.

Між іншим, пунктом 3 Порядку передбачено, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Проте, оскільки служба Відповідача в органах поліції не є службою в органах внутрішніх справ, відсутні підстави для відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

22.05.2020 представник позивача надіслав відповідь на відзив на позовну заяву у якій зазначає, що Порядок №313, чинний на момент укладення договору та з умовами якого відповідач погодився підписавши договір від 01.09.2015 р., містив норми, які передбачали зобов`язання особами, які навчалися за державним замовленням у ВНЗ МВС України, відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі за умови, зокрема, звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Наказом ОДУВС № 101 о/с від 17.08.2015 р. ОСОБА_1 зараховано курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання.

01.09.2015 року між Одеським державним університетом внутрішніх справи в особі ректора полковника міліції ОСОБА_4 , з одного боку, Головним управління Національної поліції у Херсонській області, з другої сторони та громадянином ОСОБА_1 з третьої сторони укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ, відповідно до якого відповідач зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі, зокрема за відмову від подальшого проходження служби, відшкодовувати фактичні витрати, пов`язані із утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до Наказу університету від 05.07.2019р. № 211 о/с ОСОБА_1 закінчив Одеський державний університет внутрішніх справ та відряджений до ГУНП в Херсонській області з 06.07.2019р.

Із 06.07.2019р. позивач призначений на посаду слідчого слідчого відділення Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП.

19.02.2020 року слідчий слідчого відділення Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУНП в Херсонській області з рапортом, в якому просив звільнити його з лав Національної поліції за власним бажанням.

Наказом начальника ГУНП в Херсонській області №43 о/с від 19.02.2020 р. лейтенанта поліції ОСОБА_1 /0155654/ слідчого слідчого відділення Дніпровського відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП з 20.02.2020 р. звільнено із служби в поліції за ст.77 ч.1 п.7 (за власним бажанням) ЗУ «Про Національну поліцію».

Одеський державний університет внутрішніх справ підготував та ознайомив відповідача з довідкою про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в Херсонському факультеті Одеського державного університету внутрішніх справ курсанта ОСОБА_1 в сумі 62690,55 грн.

З розрахунком відповідач ознайомлений, про що ним власноручно зазначено на документі.

Оскільки за відповідачем рахується заборгованість у сумі 62690,55 грн., позивач звернувся до суду з метою стягнення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Особливості відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, врегульовувались Законом України "Про міліцію" та Порядком відшкодування витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року №313, які були чинними на момент укладення договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

Водночас, слід врахувати, що Закон "Про міліцію" втратив чинність 07 листопада 2015 року, у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", а Порядок відшкодування витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року №313, втратив чинність 20 квітня 2017 року в зв`язку із затвердженням Кабінетом Міністрів України 12 квітня 2017 року нового Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських за №261 (далі - Порядок №261).

Особливості підготовки фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України визначалися статтею 18 Закону України "Про міліцію".

Частинами 5, 7 статті 18 статті Закону України "Про міліцію" передбачалось, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Курсанти вищих навчальних закладів МВС у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Норми аналогічного змісту містяться у статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина п`ята статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261, передбачений механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Згідно з пунктами 4, 5, 8 Порядку витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Викладені норми права спростовують доводи відповідача про неправомірне включення позивачем до розрахунку витрат, які підлягають відшкодуванню, суми грошового забезпечення.

Також, суд не погоджується із посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007, адже спірні правовідносини виникли не в момент укладання контракту, а в момент звільнення відповідача зі служби в органах Національної поліції.

Окрім того, суд вважає необґрунтованим й посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові в цивільній справі № 617/640/ 16-ц, адже певні правові висновки були викладені судом під час вирішення спору щодо законності окремих умов договору на навчання, що не є тотожними із обставинами даної справи.

Суд не погоджується із твердженням відповідача про відсутність повноважень Мєрікова А.І. щодо укладення тристороннього договору від імені державного органу (ГУНП у Херсонській області) який 01.09.2015 року ще не було створено, оскільки у даних правовідносинах укладений договір є чинними, не оскаржений та не скасований в судовому порядку, а тому умови вказаного договору від 01.09.2015 р. підлягають виконанню сторонами, які їх підписали. Виконуючи договір в частині проходження навчання позивач своїми діями визнав його, не звернувся до суду про його розірвання або визнання недійсним в цілому або в частині.

Судом встановлено, що відповідач проходив навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ на підставі договору про підготовку фахівця від 01.09.2015. укладеного між Одеським державним університетом внутрішніх справ в особі ректора полковника міліції ОСОБА_4 (далі - "Виконавець"), Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області (далі - "Замовник") і ОСОБА_1 (далі - "Особа") .

Відповідно до підпунктів 2.3.1 та 2.3.6 пункту 2.3 Договору "Особа" зобов`язується виконати у повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п.3 цього Договору відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком.

Згідно з пунктом п.3 Договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку, зокрема, є звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ і протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Суд зазначає, що вказана у пункті 3 Договору підстава для відшкодування витрат на підготовку, пов`язаних з утриманням під час навчання, узгоджується із положеннями щодо відшкодування таких витрат, які містилися у Законі України "Про міліцію", Законі України "Про Національну поліцію", Порядку відшкодування витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, Порядку №313 та Порядку №261.

Щодо посилання відповідача на те, що надана позивачем довідка про суми коштів, які МВС України затратило на навчання відповідача не є належним доказом по справі, тому, що зі змісту неможливо визначити реальний розмір витрат суд зазначає.

Разом із відповіддю на відзив на позовну заяву позивачем надано розрахунок фактичних витрат, пов`язаних із утриманням курсанта ОСОБА_1 в ХФ ОДУВС відповідно до постанови КМ України від 12.04.2017 року №261 за період з 17.08.2015 р. по 05.07.2019 р. Згідно вказаного розрахунку загальний розмір витрат на навчання відповідача становить 62690,55 грн., з яких 11903,20 грн. грошове забезпечення військовослужбовців (що підтверджується наданими копіями особових рахунків працівника ОСОБА_1 за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки), 12710,70 грн. предмети, матеріали, обладнання та інвентар, 22481,12 грн. продукти харчування, 8090,30 грн. оплата теплопостачання, 2554,62 грн. оплата водопостачання та водовідведення, 4950,61 грн. оплата електроенергії.

За таких обставин, суд зазначає, що із наданих копій розгорнутих розрахунків витрат можливо встановити складові заявленої до стягнення суми витрат пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в ХФ ОДУВС.

Таким чином суд дійшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи, що позивачем понесені судові витрати лише зі сплати судового збору, вказані витрати відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Дніпровським РВ ХМУ УДМС України в Херсонській області, дата видачі 23.09.2011 року) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства внутрішніх справ України, в особі Одеського державного університету внутрішніх справ (р/р UA1000570, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, ) витрати, пов`язані з його утриманням у Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 62 690 (шістдесят дві тисячі шістсот дев`яносто) грн. 55 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114,122,162, 163,164, 165,169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Г.М. Морська

кат. 114000000