Справа № 440/1279/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1279/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 /далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області /далі - відповідач/ про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ5687/152/АВ/П/ТД-ФС від 02 січня 2020 року /а.с. 1-7/.

Позов обґрунтований тим, що відповідачем проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 у приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 , та складено акт №ПЛ5687/152/АВ від 04 грудня 2019 року. Вказане інспекційне відвідування проведено за відсутності належної правової підстави, оскільки не прийнято спеціального закону, що визначає особливості проведення державних заходів з нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю, а постанова Кабінету Міністрів України №823 від 21 серпня 2019 року, якою затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, є підзаконним нормативно-правовим актом та не може встановлювати особливості проведення державних заходів (контролю), відмінні від правил, зазначених у Законі України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Крім того, інспекційне відвідування проведено 21 листопада 2019 року за відсутності позивача, яка не мала можливості надати пояснення та відповідні документи під час відвідування, та всупереч статті 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" направлення на проведення інспекційного відвідування їй не вручалось та поштою не надсилалось. ОСОБА_2 не є довіреною та /або уповноваженою особою позивача та не має права представляти її інтереси у відносинах з органами державної влади. В порушення вимог пунктів 16-18 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю відповідачем не складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування за відсутності позивача. Відповідачем не надано позивачу разом із актом інспекційного відвідування матеріали відеофіксації інспекційного відвідування. У період проведення інспекційного відвідування позивача була відсутня затверджена уніфікована форма акта інспекційного відвідування. Позивач не вчиняла зафіксованого в акті №ПЛ5687/152/АВ від 04 грудня 2019 року порушення вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, оскільки ОСОБА_2 на момент проведення інспекційного відвідування у неї не працювала та до роботи не допускалася, а надавала послуги щодо проведення сортування та розпаковки/упаковки сезонного товару, підбору одягу та взуття, викладки товару згідно стандартів торгівлі, прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнього прибирання на виконання договору про надання послуг (на користь третьої особи) від 18 листопада 2019 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та договору про надання послуг (з покладенням виконання на іншу особу) від 18 листопада 2019 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 96-99/ зазначив, що штраф накладено на позивача правомірно, оскільки вона допустила порушення вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України у зв`язку з допуском до роботи працівника ОСОБА_2 без укладення з нею трудового договору. 21 листопада 2019 року під час інспекційного відвідування позивача в магазині за адресою: АДРЕСА_1 обов`язки продавця виконувала ОСОБА_2, яка повідомила про те, що працює у позивача п`ять місяців. Надані позивачем документи, в тому числі пояснення невідомого ФОП ОСОБА_3 , Управлінням до уваги не беруться, оскільки такі документи не були надані в ході інспекційного відвідування позивача, а інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 . Управлінням не здійснювалось. Положення Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" поширюються на спірні правовідносини лише у частині, визначеною частиною п`ятою статті 2 цього Закону. Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21 серпня 2019 року, є чинним та підлягає застосуванню. Відповідно до положень пунктів 8 та 11 вказаного Порядку інспектор праці мав право без попереднього повідомлення та безперешкодно під час інспекційного відвідування проходити до приміщень та отримувати пояснення осіб, які там знаходяться. Вимога про надання направлення на проведення інспекційного відвідування від позивача не надходила. Для складання акту про неможливість проведення інспекційного відвідування була відсутня правова підстава, оскільки такий акт складається лише у випадку повної відсутності об`єкта відвідування за перевіряємою адресою, тоді як позивач здійснювала господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана у направлені на проведення інспекційного відвідування. Форма акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затверджена наказом Мінсоцполітики України від 18 серпня 2017 року № 1338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2007 року за № 1500/31368.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до статей 12, 257 та 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець 12 грудня 2018 року та здійснює підприємницьку діяльність за видом діяльності: 46.49 "Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення", що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с.9/.

Згідно з наказом Управління Держпраці у Полтавській області № 254п від 20 листопада 2019 року головним державним інспекторам доручено провести інспекційне відвідування на предмет дотримання законодавства про працю у діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Першим заступником начальника Управління Держпраці у Полтавській області Масленко О. видано головному державним інспекторам Братусь Л.О., Козубенку Б.В., Черкаській А.М., Москаленко О.І. направлення № 2113 від 21 листопада 2019 року /а.с. 101/ на проведення заходу державного контролю у період з 21 листопада 2019 року по 04 грудня 2019 року з питання додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин.

У період з 21 листопада 2019 року по 04 грудня 2019 року інспекторами праці Братусь Л.О., Козубенком Б.В., Черкаською А.М., Москаленко О.І. проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання додержання нею вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, за результатами якого складено акт №ПЛ5687/152/АВ від 04 грудня 2019 року /а.с. 102-107/.

В акті №ПЛ5687/152/АВ від 04 грудня 2019 року зафіксовано порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України у зв`язку з допущенням до роботи без укладення трудового договору фізичної особи ОСОБА_2 .

Так, з опису виявленого порушення слідує, що "з метою проведення інспекційного відвідування 21 листопада 2019 року о 12:00 годині було здійснено вихід за фактичним місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1"). В ході відвідування встановлено, що на робочому місці в торговому залі знаходиться особа жіночої статті, яка виконує обов`язки продавця, а саме: консультує покупців та здійснює показ товарів (взуття). Дана особа представилась ОСОБА_2 , а також в усній розмові повідомила, що працює п`ять місяців у ФОП ОСОБА_1 , від надання письмових пояснень відмовилась. На момент візиту головних державних інспекторів за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 21 листопада 2019 року громадянкою ОСОБА_2 трудовий договір, який би підтверджував перебування у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , не надано. ФОП ОСОБА_1 неодноразово в телефонному режимі було запропоновано надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування (трудові договори з найманими працівниками, повідомлення про прийняття працівників на роботу, накази тощо), проте зазначених документів станом на 04 грудня 2019 року не надано. Враховуючи викладені вище обставини, гр. ОСОБА_2 була допущена 21 листопада 2019 року до роботи без належного оформлення, що свідчить про порушення вимог частини третьої статті 24 КЗп П України в частині допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України" /а.с. 102-107/.

04 грудня 2019 року інспектором Управління Держпраці у Полтавській області винесено припис про усунення виявлених порушень №ПЛ5687/152/АВ/П, яким фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зобов`язано усунути порушення вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України.

Примірники акту та припису вручено ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується її особистим підписом в примірниках вказаних акту та припису /а.с. 106-зворот, 109/.

Листом Управління Держпраці у Полтавській області №02-12/8492 від 13 грудня 2019 року /а.с.111/ повідомлено ФОП ОСОБА_1 про отримання 10 грудня 2019 року акту державного інспектора праці №ПЛ5687/152/АВ від 04 грудня 2019 року та наявність підстав для розгляду справи про накладення штрафу згідно статті 265 КЗпП України.

Вказаний лист, який надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернувся до Управління із відміткою відділення поштового зв`язку "уточнити адресу".

02 січня 2020 року начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербаком С.Л. винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ5687/152/АВ/П/ТД-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення вимоги частини третьої статті 24 КЗпП України в частині допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника /а.с. 113/.

Примірник вказаної постанови, який надіслано ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, внесену до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернувся до Управління із відміткою відділення поштового зв`язку "за зазначеною адресою не проживає" /а.с. 115/.

Не погодившись з прийняттям відповідачем постанови про накладення штрафу уповноваженими особами №ПЛ5687/152/АВ/П/ТД-ФС від 02 січня 2020 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, які мають значення для правильного вирішення справи, суд виходить з наступного.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України /далі - КЗпП України/.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Держпраці №8 від 04 лютого 2016 року, Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V від 05 квітня 2007 року /далі - Закон № 877-V (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/ заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

З такого правового регулювання слідує, що положення частин першої та другої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", на які посилається позивач у позовній заяві та які встановлюють підстави для проведення заходів державного нагляду (контролю), не застосовуються при здійсненні заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21 серпня 2019 року /далі - Порядок № 823 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)/.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом 5 Порядку №823.

Так, згідно з цим пунктом інспекційні відвідування проводяться з таких підстав: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДПС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної; - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; - фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився; - роботодавців, в яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) за дорученням Прем`єр-міністра України; 9) за зверненням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) за запитом народного депутата; 11) у разі невиконання вимог припису.

З огляду на те, що Порядком № 823 визначені підстави проведення інспекційного відвідування, а частиною четвертою статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не встановлено, що виключно законами встановлюються підстави здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю), довід позивача про відсутність належної правової підстави для проведення інспекційного відвідування суд відхиляє.

Відповідно до пункту 9 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення. На вимогу об`єкта відвідування або уповноваженої ним посадової особи інспектор праці надає копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та вносить запис про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що у інспектора праці відсутній обов`язок направляти об`єкту відвідування направлення на проведення інспекційного відвідування та що вручення такого направлення об`єкту відвідування здійснюється інспектором праці за вимогою об`єкта відвідування, що в свою чергу передбачає присутність об`єкта відвідування в місці проведення інспекційного відвідування.

Оскільки учасниками справи визнається відсутність позивача в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 21 листопада 2019 року об 12:00, то відсутні підстави стверджувати, що відповідач не вручив об`єкту відвідування направлення на проведення інспекційного відвідування на його вимогу.

Пунктами 6, 8 та 11 Порядку №823 передбачено, що під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю. Документи, одержані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування, у тому числі з питань виявлення неоформлених трудових відносин, засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та матеріали, необхідні для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Отже, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію, що стосується предмета інспекційного відвідування. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці може повідомити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню. За наявності службового посвідчення інспектори праці мають право наодинці або у присутності свідків ставити працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення та фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Відтак, суд вважає безпідставним довід позивача про здійснення інспекційного відвідування за її відсутності та про попереднє непопередження її про проведення інспекційного відвідування.

Згідно з підпунктом 5 пункту 14 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження до акта або припису.

Пунктом 21 Порядку №823 встановлено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дня, що настає за днем підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріалами справи підтверджується, що до акту №ПЛ5687/152/АВ від 04 грудня 2019 року позивачем надано зауваження від 11 грудня 2019 року разом з документами щодо спростування виявленого в ході інспекційного відвідування порушення законодавства про працю /а.с.64-85/, які прийняті Управлінням Держпраці в Полтавській області та розглянуті.

За такої обставини є неспроможним мотив позивача про відсутність у неї можливості надати свої пояснення та необхідні документи щодо виявленого порушення законодавства про працю.

Акт інспекційного відвідування №ПЛ5687/152/АВ від 04 грудня 2019 року складений за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики "Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та працевлаштування інвалідів" № 1338 від 18 серпня 2017 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 1500/31368 від 12 грудня 2017 року.

Оскільки положення Порядку № 823 не встановлюють вимогу щодо застосування уніфікованої форми акту інспекційного відвідування, а частина п`ятнадцята статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не застосовується при здійсненні заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, то аргумент позивача стосовно обов`язку відповідача застосовувати лише уніфіковану форму акту інспекційного відвідування є необґрунтованим.

Тож на підставі викладеного суд доходить висновку про правомірність дій відповідача під час проведення інспекційного відвідування позивача.

Надаючи оцінку виявленому інспекційним відвідуванням порушенню вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною третьою статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України /далі - ЦК України/ встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

За нормою пункту 3 частини першої статті 3 вказаного Кодексу діє принцип свободи договору.

Згідно з частинами першою-третьою статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України. Так, згідно з цією нормою договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статей 901-903, 905 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за таку плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором . Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір являється укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.

З аналізу наведених норм вбачається, що сторони є вільними у виборі договору та визначенні його умов. За трудовим договором працівника приймають на роботу (штатну посаду) для виконання не індивідуально-визначеної роботи, а трудових функцій за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом цивільно-правового договору є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, які визначаються після закінчення роботи і оформляються актами передачі виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Цивільно-правовим договором може бути передбачено попередню або поетапну оплату. Виконавець за цивільно-правовим договором на відміну від працівника за трудовим договором не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Ще одна відмінність між цивільно-правовим та трудовим договорами полягає в тому, що відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства і не може змінюватися сторонами трудового договору, а відповідальність у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами Цивільного кодексу України.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 04 липня 2018 року у справі №840/1432/17 та від 05 лютого 2020 року у справі №620/3913/18.

Судовим розглядом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (виконавець) укладено договір про надання послуг (з покладенням виконання на іншу особу) від 18 листопада 2019 року /а.с.75-76/, згідно із пунктами 1.1-1.5 розділу 1 якого виконавець, за завданням замовника, шляхом покладення виконання Договору на інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи, зобов`язується надати послуги, визначені у пункті 1.2 цього Договору та Технічних завданнях, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Виконавець бере на себе зобов`язання надати такі послуги: проведення сортування та розпаковки/упаковки сезонного товару; викладку товару згідно стандартів торгівлі; прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнє прибирання.

Сторони підтверджують, що під час виконання цього Договору виконавець самостійно організовує надання послуг згідно з чинним цивільним законодавством України та не може розглядатись як найманий працівник замовника або як його агент або представник.

Для надання послуг у рамках даного Договору замовник надає виконавцеві Технічні завдання (в письмовій формі), які мають містити перелік, обсяги, ціну конкретних послуг та строки їх надання. Послуги надаються виконавцем у відповідності із Технічними завданнями замовника, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Покладення виконання цього Договору на інших осіб здійснюється шляхом укладення Виконавцем з ними (іншими особами) відповідного договору, про що він зобов`язується повідомити замовника протягом 2 календарних днів.

Відповідно до пунктів 2.1-2.4 розділу 2 вказаного договору виконавець зобов`язується: шляхом залучення до надання послуг інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи, надати послуги, визначені у п. 1.2 цього Договору та Технічних завданнях що є невід`ємною частиною даного Договору; забезпечувати якість наданих послуг згідно із вимогами, яким такі послуги звичайно повинні відповідати; протягом 2 календарних днів з моменту укладення договору з іншою особою, на яку покладено виконання цього Договору, повідомити замовника про його укладання. Виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримати плату за надані послуги. Замовник зобов`язується: після надання послуг приймати їх результат шляхом підписання актів прийому-передачі наданих послуг; своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату за надані послуги на підставі належним чином оформлених актів прийому-передачі наданих послуг. Замовник має право: контролювати хід виконання та/або якість надання послуг іншою особою, на яку покладено виконання цього Договору; одержувати від виконавця всю необхідну інформацію про послуги, що надаються.

Згідно з пунктами 3.1, 3.3-3.5 розділу 3 вказаного договору ціна послуги становить: проведення сортування та розпаковки/упаковки сезонного товару - 300 грн (триста гривень) за одну партію товару; викладка товару згідно стандартів торгівлі - 300 грн (триста гривень) за одну партію товару; прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнього прибирання - 100 грн (сто гривень) за одну послугу щодо прибирання (внутрішніх приміщень чи зовнішнього прибирання). Під партією товару у цьому Договорі слід розуміти товари одного або кількох найменувань закуплених або відвантажених кількістю до 1000 одиниць. Прийняття наданих послуг здійснюється шляхом підписання обома сторонами акту прийому-передач, наданих послуг. Загальна ціна цього Договору визначається як сума вартості всіх наданих послуг відповідно до підписаних сторонами актів прийому-передачі наданих послуг за цим Договором протягом строку його дії. Оплата за надані послуги виконується не пізніше 15 календарних днів з дня підписання акту прийому-передачі наданих послуг.

Пунктом 6.1 вказаного договору встановлено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 18 листопада 2019 року до 22 листопада 2019 року, а в частині виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього Договору - до повного їх виконання.

Відповідно до Технічного завдання до вказаного Договору від 18 листопада 2019 року /а.с. 77/, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (виконавець), замовник доручає, а виконавець шляхом покладення виконання договору на інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи, зобов`язаний надати такі послуги: викладки товару згідно стандартів торгівлі (вартість послуги за одиницю - 300,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 300,00 грн); сортування та розпаковка/упаковка сезонного товару (вартість послуги за одиницю - 300,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 300,00 грн); прибирання (вартість послуги за одиницю - 100,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 100,00 грн), всього вартість наданих послуг становить 700,00 грн. Послуги надаються у період з 18 листопада 2019 року по 22 листопада 2019 року.

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 22 листопада 2019 року до цивільно-правового договору про надання послуг (з покладенням виконання на іншу особу) від 18 листопада 2019 року /а.с. 78/ у період з 18 листопада 2019 року по 22 листопада 2019 року виконавцем шляхом покладення виконання договору на інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи, було надано, а замовником прийнято такі послуги: викладку товару згідно стандартів торгівлі (вартість послуги за одиницю - 300,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 300,00 грн); сортування та розпаковка/упаковка сезонного товару (вартість послуги за одиницю - 300,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 300,00 грн); прибирання (вартість послуги за одиницю - 100,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 100,00 грн), всього вартість наданих послуг становить 700,00 грн. Цей акт є підставою сплати виконавцю 700,00 грн.

В свою чергу між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (кредитор) та громадянкою України ОСОБА_2 (боржник) укладено договір про надання послуг (на користь третьої особи) від 18 листопада 2019 року /а.с.70-71/, згідно із пунктами 1.1-1.4 розділу 1 якого боржник зобов`язується виконати свій обов`язок перед кредитором щодо надання послуг, визначених пунктом 1.2. цього Договору на користь третьої особи, якою є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Боржник бере на себе зобов`язання надати такі послуги: проведення сортування та розпаковки/упаковки сезонного товару; викладку товару згідно стандартів торгівлі; прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнє прибирання.

Сторони підтверджують, що під час виконання цього Договору боржник самостійно організовує надання послуг згідно з чинним цивільним законодавством України та не може розглядатись як найманий працівник кредитора або як його агент або представник.

Для надання послуг на користь третьої особи у рамках даного Договору кредитор надає боржникові Технічне завдання (в письмовій формі), яке має містити перелік, обсяги, ціну конкретних послуг та строки їх надання. Послуги надаються боржником у відповідності із Технічними завданнями замовника, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пунктів 2.1-2.6 розділу 2 вказаного договору боржник зобов`язується: виконати свій обов`язок на користь третьої особи щодо надання послуг відповідно до переліку, визначеного у пункті 1.2 даного Договору; забезпечувати якість наданих послуг згідно із вимогами, яким такі послуги звичайно повинні відповідати. Боржник має право своєчасно та в повному обсязі отримати плату за надані послуги. Кредитор зобов`язується: після надання послуг прийняти їх шляхом підписання акту прийому-передачі наданих послуг; своєчасно і в повному обсязі здійснити оплату за надані послуги, на підставі належним чином оформленого акту прийому-передачі наданих послуг; протягом 2 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором повідомити третю особу про укладання цього Договору та ознайомити її із змістом цього Договору та суттю обов`язку, що має бути виконаний боржником на користь третьої особи. Вимагати від боржника виконання його обов`язку за цим Договором має право як третя особа, так і кредитор. Цей Договір не створює обов`язків для третьої особи. У разі, якщо третя особа відмовиться від свого права вимоги до боржника, кредитор вправі сам скористатися цим правом вимоги.

Згідно з пунктами 3.1, 3.4-3.5 розділу 3 вказаного договору ціна послуги становить: проведення сортування та розпаковки/упаковки сезонного товару - 300 грн (триста гривень) за одну партію товару; викладка товару згідно стандартів торгівлі - 300 грн (триста гривень) за одну партію товару; прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнього прибирання - 100 грн (сто гривень) за одну послугу щодо прибирання (внутрішніх приміщень чи зовнішнього прибирання). Під партією товару у цьому Договорі слід розуміти товари одного або кількох найменувань закуплених або відвантажених кількістю до 1000 одиниць. Прийняття наданих послуг здійснюється шляхом підписання обома сторонами акту прийому-передач, наданих послуг. Оплата за надані послуги боржником на користь третьої особи виконується не пізніше 15 календарних днів з дня підписання акту прийому-передачі наданих послуг.

Пунктом 6.1 вказаного договору встановлено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 18 листопада 2019 року до 22 листопада 2019 року, а в частині виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього Договору - до повного їх виконання.

Відповідно до Технічного завдання до вказаного Договору від 18 листопада 2019 року /а.с. 72/, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (кредитор) та громадянкою України ОСОБА_2 (боржник), боржник зобов`язується виконати свій обов`язок перед кредитором щодо надання наступних послуг на користь третьої особи: викладку товару згідно стандартів торгівлі (вартість послуги за одиницю - 300,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 300,00 грн); сортування та розпаковка/упаковка сезонного товару (вартість послуги за одиницю - 300,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 300,00 грн); прибирання (вартість послуги за одиницю - 100,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 100,00 грн), всього вартість наданих послуг становить 700,00 грн. Послуги надаються у період з 18 листопада 2019 року по 22 листопада 2019 року.

Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 22 листопада 2019 року до договору про надання послуг (на користь третьої особи) від 18 листопада 2019 року /а.с. 73/ у період з 18 листопада 2019 року по 22 листопада 2019 року боржником були надані, а кредитором прийняті наступні послуги на користь третьої особи: викладка товару згідно стандартів торгівлі (вартість послуги за одиницю - 300,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 300,00 грн); сортування та розпаковка/упаковка сезонного товару (вартість послуги за одиницю - 300,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 300,00 грн); прибирання (вартість послуги за одиницю - 100,00 грн, кількість наданих послуг - 1 , сума всього за надану послугу - 100,00 грн), всього вартість наданих послуг становить 700,00 грн. Цей акт є підставою сплати боржнику 700,00 грн

Відповідно до розписки про отримання оплати за виконання обов`язку на користь третьої особи від 22 листопада 2019 року /а.с.74/ ОСОБА_2 на виконання вимог Договору про надання послуг (на користь третьої особи) від 18 листопада 2019 року та акту прийому-передачі наданих послуг від 22 листопада 2019 року підтверджено факт отримання нею оплати за виконання свого обов`язку щодо надання послуг на користь третьої особи. Претензій до кредитора, в тому числі щодо оплати наданих послуг, немає.

Проаналізувавши зміст договору про надання послуг (з покладенням виконання на іншу особу) від 18 листопада 2019 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , та зміст Договору про надання послуг (на користь третьої особи) від 18 листопада 2019 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_2 , а також додатків до цих договорів суд вважає, що предметом вказаних договорів є конкретна індивідуально - визначена послуга (робота), кінцевим результатом якої є викладка товару на полицях магазину, що супроводжується сортуванням та розпаковкою нового товару та запакуванням товару, який знімається із полиць магазину, а також прибиранням приміщення після надання таких послуг (робіт). Положення договорів не передбачають надання гарантій та пільг, характерних для трудового законодавства, та дозволяють виконавцю самостійно організовувати виконання роботи та не підпорядковуватися правилам внутрішнього трудового розпорядку. Результат надання послуг, що передбачений кожним із договорів, був оплачений за договірною ціною, що визначалася виходячи із об`єму наданих послуг. Тобто оплачувався не процес праці, а її результат, який визначався після закінчення надання послуги та складання акту приймання-передачі наданої послуги в останній день надання такої послуги. За умовами вказаних договорів не передбачається виникнення будь-яких зобов`язань у позивача перед ОСОБА_2 , у тому числі щодо оплати наданих послуг, забезпечення робочим місцем, матеріалами тощо.

Також ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано письмові пояснення.

Так, у письмових поясненнях ФОП ОСОБА_3 від 04 лютого 2020 року /а.с.84/ повідомив, що з метою розвитку своєї підприємницької діяльності в листопаді 2019 року він вирішив розширити асортимент одягу, що поставляє ФОП ОСОБА_1 на умовах договору поставки. Проте, ОСОБА_1 відмовилась купувати іншу категорію товарів, оскільки у неї не вистачало часу та сил на опрацювання вже наявних обсягів. У зв`язку з цим, він запропонував ОСОБА_1 самостійно організувати поставку, розкладку та сортування поставленої нової партії товарів та вона прийняла його пропозицію. У відповідності до досягнутої між ними домовленості було підписано Договір про надання послуг (з покладенням виконання на іншу особу) від 18 листопада 2019 року, відповідно до змісту якого він зобов`язується надати ФОП ОСОБА_1 послуги у вигляді проведення сортування та розпаковки/упаковки сезонного товару, викладки товару згідно стандартів торгівлі, прибирання внутрішніх приміщень та зовнішнє прибирання. При цьому виконання обов`язків за цим договором він поклав на ОСОБА_2 . Разом з тим, з метою розпакування, сортування та розкладення до приміщення торговельного залу нової категорії товару, який він поставив ФОП ОСОБА_1 , а також прибирання приміщення, ним за рекомендацією ОСОБА_1 було укладено договір про надання відповідних послуг з гр. ОСОБА_2 .

У письмових поясненнях ОСОБА_2 /а.с.85/ підтвердила, що 21 листопада 2019 року близько об 11 годині ранку вона здійснювала розкладку товару у магазині ФОП ОСОБА_1 згідно досягнутих домовленостей.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що договір про надання послуг (з покладенням виконання на іншу особу) від 18 листопада 2019 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , та договір про надання послуг (на користь третьої особи) від 18 листопада 2019 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_2 , за своєю суттю є цивільно-правовими, а відносини, що склалися між позивачем та ОСОБА_2 , - суто цивільно-правовими.

При вирішенні спору суд враховує, що вказані договори та додатки до них були надані позивачем до зауважень від 11 грудня 2019 року до акту інспекційного відвідування №ПЛ5687/152/АВ від 04 грудня 2019 року /а.с.64-78/ та були наявні у відповідача на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ5687/152/АВ/П/ТД-ФС від 02 січня 2020 року, однак відповідачем не надано їм оцінки та не спростовано цивільно-правовий характер відносин між позивачем та ОСОБА_2 ані у письмовій відповіді на зауваження №02-12/8720 від 19 грудня 2019 року, ані у постанові про накладення штрафу №ПЛ5687/152/АВ/П/ТД-ФС від 02 січня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач не довів суду правомірність прийняття постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ5687/152/АВ/П/ТД-ФС від 02 січня 2020 року, суд доходить висновку про її протиправність та необхідність скасування.

Отже, позов слід задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1251,91 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 26 лютого 2020 року /а.с.8/.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 1251,91 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул.Пушкіна, буд. 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39777136) про визнання протиправною та скасування постанови №ПЛ5687/152/АВ/П/ТД-ФС від 02 січня 2020 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ5687/152/АВ/П/ТД-ФС від 02 січня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул.Пушкіна, буд. 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39777136) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1251,91 грн (одна тисяча двісті п`ятдесят одна гривня дев`яносто одна копійка).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк