Справа № 640/8584/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Київ № 640/8584/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича (далі - відповідач), за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс» (далі - третя особа), в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича у виконавчому провадженні №59325921 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.02.2020 під час розрахунку у магазині банківською карткою йому відмовлено у проведенні операції у зв`язку із блокуванням рахунку. За результатом перевірки інформації у Державному реєстрі боржників останньому стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Барладіним П.О. відкрито виконавче провадження ВП №59325921, яке можливо і є наслідком блокування його банківської картки

Позивач стверджує, що станом на 09.04.2020 йому жодним чином не відомо про вищевказане виконавче провадження, а саме хто є стягувачем та коли воно було розпочате, на підставі якого виконавчого документа, і що жоден процесуальний документ на його адресу не надходив.

Крім того, посилається на порушення відповідачем статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки останнім постанова про відкриття виконавчого провадження не була надіслана позивачу у визначеному порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на адміністративний позов у порядку передбаченому ст.162 КАС України та витребувано від відповідача завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №59325921.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити, а також матеріали виконавчого провадження №59325921.

При цьому зауважив, що всі дії/рішення за виконавчим провадженням №59325921, вчинені/прийняті відповідно до закону, в межах повноважень, із дотриманням принципів законності, неупередженості та об`єктивності, з дотриманням прав сторін у виконавчому провадженні, без порушень жодних прав позивача (боржника).

Третя особа правом на подання до суду письмових пояснень щодо заявленого позову не скористалась.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання, призначеного на 28.04.2020 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд на підставі частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним Петром Олександровичем 10.06.2019 прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59325921 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Потапова М.Ю. від 15.04.2019 №756 про стягнення з громадянина України ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №400129727 від 05.07.2006, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк».

В подальшому, згідно договору відступлення права вимоги, право вимоги боргу відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18.12.2012, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Купер Прайс», право вимоги за кредитним договором №400129727 від 05.07.2006 відступлено ТОВ «Купер Прайс».

Згідно договору факторингу №1501/2019 від 15.01.2019 укладеному між ТОВ «Купер Прайс» та ТОВ «Платинум Фінанс», право вимоги за кредитним договором №400129727 від 05.07.2006 відступлено ТОВ «Платинум Фінанс».

З метою примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ТОВ «Платинум Фінанс» подано заяву від 23.05.2019 про примусове виконання виконавчого напису від 15.04.2019 №756 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Барладіну Петру Олександровичу.

У вказаній заяві ТОВ «Платинум Фінанс» вказано, що у боржника наявне майно, а саме, грошові кошти на наступних рахунках: р/р № НОМЕР_1 у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, у м. Києві.

Окрім того, 10.06.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним Петром Олександровичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Також, 25.06.2019 відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Вважаючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням вимог чинного законодавства та порушує законні права позивача, останній звернувся з відповідним позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з пункту 4 частини другої статті 23 вказаного Закону у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ (ч. 2 цієї ж статті).

Наявні в матеріалах справи відомості свідчать про те, що виконавчим округом приватного виконавця ОСОБА_2 визначено місто Київ.

За приписами частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як уже зазначалось, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповою М.Ю. видано виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №756, про звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , який є боржником за кредитним договором 400129727 від 05.07.2006, укладеного з ПАТ «Альфа Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 400129727 від 05.07.2006 є ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованість у розмірі 21 421,38 грн.

ТОВ «Платинум Фінанс» звернулося із заявою до приватного виконавця Барладіна Петра Олександровича щодо примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповою М.Ю. за №756 від 15.04.2019 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 21 421,38 грн., в якій просив накласти арешт на все рухоме майно, грошові кошти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Позивачем до матеріалів справи не надано доказів, які надавали б обґрунтовані підстави для сумніву щодо розміру заборгованості, яка виникла за наслідками невиконання ним умов кредитного договору.

Також у матеріалах справи відсутні належні докази щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповою М.Ю. за №756 від 15.04.2019.

На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у відповідача були наявні правові підстави для прийняття вказаного виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, заява стягувача - ТОВ «Платинум Фінанс» разом з виконавчим написом №756 від 15.04.2019 надійшла приватному виконавцю 10.06.2019 за вх. №852.

Відповідачем 10.06.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59325921 щодо примусового виконання виконавчого напису №756, виданого 15.04.2019.

З огляду на встановлені обставини, які підтверджені наявними у справі доказами та не спростовані позивачем, суд вважає, що приватним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2019 винесено у відповідності до наданих повноважень, на підставі та з дотриманням строків, встановлених законом.

Вказана постанова 10.06.2019 за вих. №1437 направлена на адресу боржника ОСОБА_1 а саме: АДРЕСА_1 .

Також, судом встановлено, що приватним виконавцем винесено 10.06.2019 постанову про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженню ВП №59325921 у сумі 2 142,14 грн. Вказана постанова направлена на адресу боржника 19.02.2020 за вих. №1439 за вказаною раніше адресою.

Крім того, 25.06.2020 приватним виконавцем з метою забезпечення реального виконання, відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП №59325921.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, всі документи виконавчого провадження приватним виконавцем 10.06.2019 надіслані на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією за адресою зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , однак дане поштове відправлення повернуто «за закінченням встановленого строку зберігання», про що наявна відмітка Укрпошти на конвертах.

Суд також наголошує на тому, що частина 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. При цьому факт отримання чи неотримання самим боржником такого повідомлення, вирішального значення для початку вчинення виконавчих дій не має. Закон такого обмеження не передбачає.

Поряд з цим, суд зазначає, що вказана адреса у виконавчому документі повністю збігається з адресою, яку позивач вказав у даному позові.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем вжито усіх належних заходів щодо повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження №59325921 та прийнятих в межах нього відповідних рішень.

Інших підстав порушення приватним виконавцем Барладіним П.О. під час відкриття виконавчого провадження та здійснення подальших виконавчих дій позивачем не зазначено і не доведено, а судом не встановлено.

На підставі викладених обставин, суд вважає, що позивачем не доведено належними, достатніми та достовірними доказами того, що виконавчий документ не відповідав вимогам чинного законодавства, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2019 прийнята відповідачем без дотриманням порядку та строків, установлених законом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем не доведено та не надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги положення статті 139 КАС України відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко