Справа № 340/103/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/103/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ГУ ДПС у Кіровоградській області, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №-1128 від 29.08.2019 року та податкову вимогу №208868-52 від 11.11.2019 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі №340/103/20.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №-1128 від 11.08.2019 на суму 5086,66 грн. та податкова вимоги від 11.11.2019 р. №208868-52 на суму 3405,76 грн., якими визначена сума податкового зобов`язання з земельного податку. Позивачка вважає, що зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправними, оскільки вона не є платником земельного податку через відсутність у неї права користування земельною ділянкою.

Представник Головного управління ДПС в Кіровоградській області (надалі відповідач) не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством, зазначив, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 0:33:305:0111 площею 0,0157 га, тому зобов`язана сплачувати земельний податок з фізичних осіб. Тобто, представник відповідача зазначив, що спірні рішення винесені виключно на підставі даних, які містяться в Державному земельному кадастрі.

Ухвалою суду від 21.02.2020 року витребувано додаткові докази (а.с.40).

Ухвалою суду від 10.03.2020 року вирішено подальший розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 23 березня 2020 року об 10 год. 00 хв. Даною ухвалою суд також визнав обов`язкову особисту участь у розгляді справи позивача - ОСОБА_1 (а.с.80).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року провадження у даній справі було зупинене у зв`язку ситуацію, що склалася на території України в тому числі й Кіровоградській області, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи до 10.04.2020 року (а.с.137-138).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.04.2020 року продовжено строк зупинення провадження у справі до 28.04.2020 року (а.с.145-146), який в подальшому подовжено ухвалою суду від 28.04.2020 року до 12.05.2020 року (а.с.150) та ухвалою суду від 12.05.2020 року до 27.05.2020 року (а.с.157).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року через послаблення карантинних заходів поновлено провадження у справі.

В судове засідання 27.05.2020 року сторони не з`явились, від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (а.с.164-166). В матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача про розгляд справи без участі відповідача (а.с.154).

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність сторін, а також наявні заяви, суд вирішив провести розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження), дослідивши надані докази сторонами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачці на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, розташованого у багатоповерховому житловому будинку, зокрема площею 75.19 кв.м . за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу частини жилого будинку з вбудованими приміщеннями, що є аптека від 30.04.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №1230 та довідкою від 20.05.2002 про належність об`єкту нерухомого майна (а.с.16-17).

Сторонами не оспорюється право власності позивачки на зазначене приміщення.

Головне управління ДПС у Кіровоградській області, вважаючи, що позивачка має сплачувати земельний податок з фізичних осіб за земельні ділянки, розташовані під нежитловим приміщенням позивачки, склало податкове повідомлення-рішення №-1128 від 29.08.2019 на суму 5086,66 грн. (а.с.5, надалі спірне рішення).

Головне управління ДПС у Кіровоградській області, вважаючи, що позивачка має податковий борг склало податкову вимогу від 11.11.2019 року №208868-52 на суму боргу по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 3405,76 грн. (а.с.6, надалі спірна вимога).

Позивач, не погодившись з прийнятим податковими повідомленнями-рішенням та податковою вимогою, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючись оцінку правомірності винесення спірних податкових повідомлень рішень, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (надалі ПК України) земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України землекористувачами є юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками земельного податку є (а) власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та (б) землекористувачі.

Об`єктом оподаткування земельним податком згідно з положеннями статті 270 ПК України є (а) земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та (б) земельні частки (паї), які перебувають у власності. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 ПК України).

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК України).

Особливості регулювання відносин в сфері земельного права, в тому числі підстави для набуття земельних ділянок у власність та користування, визначені Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 ЗК України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (стаття 124 ЗК України).

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України). При цьому земельна ділянка має бути індивідуально визначеним об`єктом нерухомого майна, якому властиві такі характеристики, як площа, межі, ідентифікатор у Державному земельному кадастрі тощо.

Згідно договору оренди землі №488 від 10.08.2012 року укладеного між Кіровоградською міської радою та ФОП ОСОБА_1 , була передана в оренду земельна ділянка загальною площею 0,0157 га, які використовуються в комерційних цілях на п`ять років, який зареєстровано в Держкомземі м. Кіровограді 29.08.2012 року (а.с.7-15).

Даний договір продовжений не був, нового договору оренди землі, станом на день розгляду справи в суді не укладено.

Судом була витребувана інформації від міської ради міста Кропивницького щодо укладення договору оренди з ОСОБА_1 та про те, чи були подані відомості до Державного земельного кадастру про припинення права оренди.

Згідно інформації наданої виконавчим комітетом міської ради міста Кропивницький, за рішенням дванадцятої сесії сього скликання міської ради міста Кропивницького від 26.04.2018 року №1663 поновлено ФОП ОСОБА_1 строком на 10 років договір оренди земельної ділянки :33:305:0111) (а.с.60-79).

У листі управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища міської ради міста Кропивницький від 17.02.2020 року №886/52-05-24 зазначено про прийняття рішення щодо поновлення договору оренди, однак додаткова угода про поновлення строку дії зазначеного договору не укладалась, а відомості про припинення договору оренди для внесення змін про суб`єкт речового права на земельну ділянку до територіального органу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру міською радою не надавалися (а.с.77).

Отже, у 2019 році, за який нарахований до сплати земельний податок з фізичних осіб, договір оренди з позивачкою укладений не був, а всупереч вимог законодавства міська рада не направила повідомлення до Державного земельного кадастру інформації про припинення за позивачкою права оренди.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначені Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 (далі - Закон N 417).

Нерухоме майно, яке належить позивачки на праві приватної власності знаходиться в багатоквартирному (п`ятиповерховому) будинку, частка якої складає 3/100.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону N 417 співвласник багатоквартирного будинку - це власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є, зокрема, права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок, та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закон N 417).

Відповідно до пункту 287.8 статті 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

З огляду на вказане, особу, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні статті 269 ПК України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом. До такого моменту зазначена особа відповідно до вимог Податкового кодексу України не повинна сплачувати земельний податок.

Згідно інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.12.2019 року за ОСОБА_1 зареєстроване право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :33:305:0111 (а.с.18). Проте, цей запис про право, станом на день винесення спірного рішення, як встановлено в даному судовому засіданні, не відповідає дійсності, з огляду на припинення договору оренди та не укладення нового договору оренди.

Що стосується особи, яка володіє нерухомим майном у багатоквартирному будинку, то, виходячи із викладеного вище, права на земельну ділянку під багатоквартирним будинком та прибудинкову територію виникають у всіх співвласників (власників житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку) з моменту державної реєстрації таких прав на земельну ділянку під цим багатоквартирним будинком та відповідну прибудинкову територію у Державному земельному кадастрі у порядку, визначеному законом. Тому, безпосереднім платником земельного податку в цьому випадку буде виступати особа, щодо якої здійснено державну реєстрацію прав на земельну ділянку під багатоквартирним будинком з урахуванням прибудинкової території (установа або організація, яка здійснює управління багатоквартирним будинком державної або комунальної власності; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є суб`єктом реєстрації відповідно до рішення співвласників), з моменту такої реєстрації прав особи на земельну ділянку.

Спірним рішенням визначено позивачці земельний податок із розрахунку за 0,0157 га, при цьому згідно схеми земельної ділянки площа ділянки складається із 0,0095 га (земля під багатоквартирним будинком) + 0,0054 га (частина прибудинкової території) + 0,0008 га (сходи аптеки).

Представником відповідача надано фото копія аптеки (а.с.142-143, приміщення яке належить позивачці), проте представник позивачки спростував дану інформації, зазначивши про те, що це фото іншої аптеки, при цьому надав фото фасаду аптеки, яка знаходиться в приміщенні належного позивачці (а.с.166).

Оглянувши фото та схему земельної ділянки, суд дійшов висновку, що частина земельної ділянки в розмірі 0,0008 га беззаперечно знаходиться під сходами в аптеку і призначена виключно для функціонування аптеки та не може бути використана іншими власниками майна в багатоквартирному будинку, а тому позивач зобов`язана сплатити земельний податок за користування цією частиною земельної ділянки, незважаючи на факт відсутності договору оренди землі. Суд відхиляє доводи позивачки про те, що дане приміщення за усним договором безоплатно передано дочці, яка і проводить господарську діяльність, оскільки не надано жодного доказу на підтвердження цим обставин.

Відповідачем при нарахуванні податкових зобов`язань були використані дані державного земельного кадастру згідно вимог пункт 286.1 статті 286 ПК України (а.с.48).

За спірним рішенням сума земельного податку з розрахунку за 0,0008 га становить 259,24 грн. (5086,66 х 0,0008)/0,0157)), а відтак така сума, як на думку суду визначена правомірно, тому в задоволенні позову про визначення земельного податку у спірному рішення в цій частині належить відмовити.

Щодо решти суми, нарахованого земельного податку, суд дійшов висновку, що позивачка не є платником земельного податку відносно наявного у неї на праві власності об`єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , оскільки такий об`єкт нерухомості знаходиться в багатоквартирному будинку. Крім того, суд зауважує, що позивачці на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна площею 75,19 кв.м, водночас їй нарахований земельний податок за площу в рази більшу, ніж вона має у власності.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що висновок відповідача, на якому з-поміж іншого ґрунтується оскаржуване податкове повідомлення-рішення, про те, що всією земельною ділянкою площею 0,0157 га користується позивачка одноособово, спростований матеріалами справи та не відповідає фактично існуючим правовідносинам. Вказане унеможливлює нарахування податкового зобов`язання з орендної плати за землю, виходячи з площі всієї земельної ділянки, виключно позивачу.

Суд зазначає, що наслідком встановлення невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта індивідуальної дії частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині не втрачає свою цілісність.

Наведена позиція узгоджується із обов`язковою для врахування позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/2831/15.

При цьому, суд вбачає за можливе здійснити розрахунок частини такого рішення, з урахуванням наведених вище висновків про його часткову невідповідність чинному законодавству, виходячи з матеріалів справи, а тому податкове повідомлення-рішення від 29.08.2019 року №-1128 підлягає скасуванню в частині визначення земельного податку з фізичних осіб в розмірі 4827,42 грн.

Стосовно спірної податкової вимоги, якою зобов`язано сплатити податкове зобов`язання в сумі 3405,76 грн., суд зазначає, що оскільки висновок суду щодо протиправності визначення земельного податку перевищує суму визначено в податковій вимозі, яка є наслідком несплати податкового зобов`язання, визначеного спірним рішенням, тому така вимога також підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на висновок суду про часткове задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 1656,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 5, м. Кропивницький, 25006; ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №-1128 від 29.08.2019 року в частині визначено земельного податку з фізичних осіб в сумі 4827,42 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області №208868-52 від 11.11.2019 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати на оплату судового збору в сумі 1656,75 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006; ).

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук