Справа № 640/10213/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

28 травня 2020 року справа №640/10213/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити перерахунок стажу та довічного грошового утримання судді у відставці; 2) визнання протиправним і скасування рішення відповідача про перерахунок стажу позивачу, який дає право на отримання щомісячно довічного утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотки зарплати судді 3) зобов`язання відповідача вчинити дії по зарахуванню до стажу роботи позивача на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби 2 роки 2 місяці 08 днів; 4) зобов`язання відповідача здійснити з 06 липня 2016 року перерахунок щомісячного грошового утримання позивачу у розмірі 88 відсотків, виходячи з заробітної плати судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з врахуванням включення до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 2 місяці 08 днів без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУ ПФУ в місті Києві в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді календарний період проходження ним строкової військової служби та просить зобов`язати відповідача зробити перерахунок стажу та щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 88 відсотків, виходячи з заробітної плати судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він з 15 липня 2016 року перебуває на обліку в Дніпровському управлінні Пенсійного фонду України, а на даний час - в ГУ ПФУ в місті Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотків від заробітної плати працюючого судді. Зазначає, що 03 квітня 2019 року у відділі обслуговування громадян відповідача позивач дізнався, що в нараховане щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотки від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді не враховано службу у Збройних Силах України 2 роки 2 місяці 08 днів. З огляду на викладене, позивач вважає протиправними дії щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного грошового забезпечення судді, виходячи з розміру грошового забезпечення без врахування періоду служби позивача в Збройних Силах України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2019 року у справі №640/10213/19 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі №640/10213/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що ОСОБА_1 призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у відповідності до вимог Закону України «Про судоустрій та статус суддів» при загальному стажі 35 років 6 місяців 4 дні з них 22 роки 21 день стажу судді. Оскільки стаж судді становить 22 роки, тому обчислення грошового утримання судді у відставці проведено із розрахунку 84% від грошового утримання позивача; зазначає, що чинне законодавство не передбачає включення для обчислення стажу при визначенні розміру грошового утримання судді у відставці строк військової служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 05 липня 2016 року №VIII у зв`язку з поданням з поданням заяви про відставку з посади судді звільнено ОСОБА_1 .

Наказом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про звільнення ОСОБА_1 » від 11 липня 2016 року « 612-к позивача звільнено 05 липня 2016 року у зв`язку з виходом у відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016року №211-466/1/11-16, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 05 липня 2016 року становить 24 роки 02 місяці та 08 днів, з яких:

- служба у Збройних Силах України - 2 роки 02 місяці 08 днів;

- народним суддею Краснолуцького міського народного суду - 02 роки 10 місяців 27 днів;

- народним суддею Ленінського районного народного суду міста Луганська - 01 рік 11 місяців 07 днів;

- суддею Луганського обласного суду (далі - Апеляційного суду Луганської області) - 11 років 05 місяців 14 днів;

- суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - 05 років 08 місяців 10 днів.

У заяві від 09 квітня 2019 року позивач просив відповідача скасувати старе розпорядження від липня 2016 року про призначення позивачу 84% довічного грошового утримання та постановити нове розпорядження, яким зарахувати до загального стажу роботи судді календарний період проходження строкової військової служби у збройних силах терміном 2 роки 2 місяці 08 днів, призначивши позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 88% відсотків заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді та провести відповідний перерахунок довічного грошового утримання, починаючи з 05 липня 2016 року, виходячи з посадового окладу працюючого судді на відповідній посаді із суми 26 100,00 грн. без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до листа ГУ ПФУ в м. Києві від 19 квітня 2019 року №84208/03 повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку і отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як працюючий пенсіонер, при загальному страховому стажі 35 років 6 місяців 4 дні, з них 22 роки 1 день стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2019 року становить 43 977,78 грн. і зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби є необґрунтованим.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до загального стажу роботи судді календарний період проходження строкової військової служби у збройних силах терміном 2 роки 2 місяці 08 днів та в призначенні щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88% відсотків заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді та в перерахунку довічного грошового утримання, починаючи з 05 липня 2016 року, виходячи з посадового окладу працюючого судді на відповідній посаді, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи з меж позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (що діяв на дату звільнення позивача з посади судді) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній до 30 серпня 2016 року) позивач набув достатнього для відставки стажу роботи судді.

Згідно з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вищевказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року №865 (далі по тексту - Постанова №865) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена позиція щодо визначення стажу роботи судді також відповідає нормам Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №1798-VІІІ, яким доповнено пункт 34 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» абзацом четвертим наступного змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 обраний на посаду судді до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», за ним зберігається право визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день його обрання.

Як встановлено вище, загальний стаж роботи, що дає позивачу як судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 24 роки 02 місяці та 08 днів, з яких:

- служба у Збройних Силах України - 2 роки 02 місяці 08 днів;

- народним суддею Краснолуцького міського народного суду - 02 роки 10 місяців 27 днів;

- народним суддею Ленінського районного народного суду міста Луганська - 01 рік 11 місяців 07 днів;

- суддею Луганського обласного суду (далі - Апеляційного суду Луганської області) - 11 років 05 місяців 14 днів;

- суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - 05 років08 місяців 10 днів.

Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначено: «Незалежність суддів є невід`ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок щодо зменшення обсягу гарантій незалежності суддів, який суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

Частина перша статті 58 Конституції України встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, позивач, як суддя, набув право зарахування проходження служби у Збройних Силах СРСР до стажу роботи на посаді судді до набрання чинності Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, який не містить аналогічних положень, а тому вважається, що при виході у відставку мав стаж на посаді судді 24 роки 02 місяці і 08 днів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ складено правильний розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13 липня 2016 року №211-466/1/11-16, враховуючи період проходження ним служби в Збройних Силах СРСР - 02 роки 02 місяці 08 днів, до стажу роботи на посаді судді.

Суд звертає увагу, що відповідач не наділений повноваженням на власний розсуд коригувати стаж роботи позивача, а може лише здійснити перевірку зазначених даних щодо стажу роботи відповідно до вимог Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (в редакції, що діяла на дату звільнення позивача з посади судді з 05 липня 2016 року).

Отже, загальний стаж роботи на посаді судді, який дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає більше 24 років, що підтверджується наявними у справі доказами.

При вирішенні спору У рішенні Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнані неконституційними положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №245З-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, ;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п`ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №245З-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII;

- пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015року №213-VII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 визначено, що «Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015року №215-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015року №192-VІІІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді без обмеження граничного розміру. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Наведене свідчить, що маючи стаж роботи на посаді судді 24 роки 02 місяці і 08 днів, ОСОБА_2 має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Суд при вирішенні спору враховує, що відповідно до статті 22 Конституції України, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У статті 64 Конституцій України також передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина.

В частині другій статті 3, частині другій статті 6, частині першій статті 8 Конституції України визначено, що згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України .

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо призначення і виплату ОСОБА_1 - судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% від заробітної плати працюючого судді є протиправними, що є підставою для зобов`язання відповідача вчинити дії по зарахуванню до стажу роботи позивача на посаді календарний період проходження строкової служби в Збройних Силах СРСР 02 роки 02 місяці та 08 днів.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити з 06 липня 2016 року перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 88%, виходячи з заробітної плати судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з врахуванням включення до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження служби строкової військової служби 02 роки 02 місяці 08 днів без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2, одним із основних завдань головного управління Фонду є здійснення призначення (перерахунку) та виплати пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, встановлено наступне:

«Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відповідному розмірі від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи викладене, оскільки відповідача зобов`язано вчинити дії по зарахуванню до стажу роботи позивача на посаді календарний період проходження ОСОБА_1 строкової служби в Збройних Силах СРСР 02 роки 02 місяці та 08 днів, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ має здійснити з 06 липня 2016 року перерахунок ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 88%, виходячи з заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, з врахуванням включення до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження служби строкової військової служби 02 роки 02 місяці 08 днів, без обмеження граничного розміру, та з врахуванням раніше виплачених сум.

Разом із тим, позовні вимоги про скасування рішення відповідача про перерахунок стажу судді ОСОБА_1 , яке дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотки зарплати судді, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідне оформлене рішення у справі відсутнє.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, на користь ОСОБА_1 належить присудити сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення і виплати ОСОБА_1 , судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% від заробітної плати працюючого судді.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити дії по зарахуванню до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді календарний період проходження строкової служби в Збройних Силах СРСР 02 роки 02 місяці та 08 днів.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 06 липня 2016 року перерахунок ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 88%, виходячи з заробітної плати судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з врахуванням включення до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР 02 роки 02 місяці 08 днів, без обмеження граничного розміру, та з урахуванням раніше виплачених сум.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська,16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко