Справа № 640/9534/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Київ № 640/9534/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва"
до третя особаШевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревої Альони Ігорівни Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві
провизнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (ідентифікаційний код 34966254, адреса: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 1) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34967593, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) та старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазаревої Альони Ігорівни (адреса місця роботи: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазаревої Альони Ігорівни щодо відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 ВП №61871499, щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 17.04.2020, щодо стягнення виконавчого збору від 17.04.2020;

- визнати протиправними та скасувати наступні постанови старшого державного виконавця відділу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазаревої Альони Ігорівни : про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 ВП №61871499, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 17.04.2020, про стягнення виконавчого збору від 17.04.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №640/9534/20, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві (ідентифікаційний код 40414833, адреса: м. Київ, вул. Волинська, 12) та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку, визначеному ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23.04.2020 він отримав оскаржувані ним у виконавчому провадженні постанови, датовані 17.04.20 № 61871499, з якими не може погодитись з огляду на наступне.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.04.20 №61871499 було винесено на підставі постанови Головного управління Держспоживчслужби у м. Києві № 20 від 20.01.2020, яка на його думку, не належить до встановленого ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" переліку рішень, що підлягають примусовому виконанню, а також виконавчих документів. Так, позивач зазначає, що постанова, винесена третьою особою на підставі акту перевірки від 29.08.2019 №3862-1, складеного за результатами планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів (без проведення такої перевірки) від 29.08.2019, що здійснюється у порядку та спосіб, передбачені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Так, ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами 12 і 13 ч. 9 ст. 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу виконавчого нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума стягується в судовому порядку. Отже, виконавчим документом для здійснення стягнення за постановою Головного управління Держспоживчслужби у м.Києві №20 від 20.02.2020, на думку позивача, є виключно наказ суду.

Позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 ВП №61871499 та інші оскаржувані ним постанови, оформлені на виконання провадження №61871499, винесені відповідачем на підставі незаконної постанови ГУ Держспоживчслужби у м. Києві № 20 від 20.02.2020, оскільки остання, як розпорядчий акт, прямо порушує вимоги Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

У судове засідання 26.05.2020 з`явилися представник позивача та представник третьої особи.

Представник позивача підтримав подану ним позовну заяву та просив суд її задовольнити з підстав зазначених ним на її обґрунтування.

У судовому засіданні 26.05.2020, враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, за згодою представника позивача, судом ухвалено про заміну, визначеного позивачем у його позовній заяві відповідача 2 - старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазаревої Альони Ігорівни на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Разом з тим, надіслав відзив на позовну заяву та витребувані ухвалою суду матеріали виконавчого провадження.

У своєму відзиві відповідач зазначив, що заперечує з приводу заявлених позовних вимог у повному обсязі та просить суд відмовити у його задоволенні з огляду на те, що виконавчий документ, який надійшов на його адресу від третьої особи відповідав вимогам, визначеним ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", ним було відкрито виконавче провадження. Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, в силу ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено і постанову про стягнення виконавчого збору. Крім того, згідно ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, винесено і постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Присутній у судовому засіданні представник третьої особи заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, підтримавши попередньо подані ним через канцелярію суду пояснення по справі у яких зазначив, що 20.02.2020 ГУ Держспоживчслужби у м.Києві винесено постанову №20 про накладання стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" та застосовано штраф у розмірі 910 074 грн. 65 коп. В подальшому, відповідно до п. 5 Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1177, 24.02.2020 вказану постанову № 20 від 20.02.2020 було направлено позивачу. Враховуючи те, що постанова про накладення штрафу обов`язкова для виконання суб`єктом господарювання та не була виконана ним у добровільному порядку, то в силу ч. 3 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" третя особа звернулася до відповідача з метою примусового виконання свого рішення, в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З огляду на те, що відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній матеріалів. У подальшому, з урахуванням наведеного та на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29.08.2019 Головним управлінням Держспоживслужби в м. Києві у відношенні позивача було складено Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів №3862-1, а також Акт про створення перешкод у проведенні заходу державного нагляду (контролю) посадовій особі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, яким встановлено, що позивачем було відмовлено в проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) в результаті чого посадовим особам органу державного нагляду (контролю) не були надані документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до Закону, таким чином не надано допуску (відмовлено) посадовим особам органу державного нагляду (контролю) у проведенні державного нагляду (контролю), чим порушено вимоги ст. 11 Закону "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та створено перешкоди службовій особі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за що передбачена відповідальність, згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

20.02.2020 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві винесено Постанову № 20 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідно до якої за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист про споживачів у проведенні перевірки якості продукції.

У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" дану постанову про накладення на нього стягнень третьою особою було отримано 26.02.2020.

Листом від 06.04.2020 №065/5789, вхідний якого у відповідача №36755 від 17.04.2020, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві звернулося до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким направило для примусового виконання Постанову про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" № 20 від 20.02.2020 щодо стягнення з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" штрафу у розмірі 910 074 грн. 65 коп. до державного бюджету.

17.04.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревою Альоною Ігорівною, за результатами розгляду заяви про примусове виконання Постанови № 20, виданої 20.02.20020 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №61871499.

17.04.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лазаревою Альоною Ігорівною при примусовому виконанні Постанови №20, виданої 20.02.20020 ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві було винесено Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61871499, якою визначено загальну суму мінімальних витрат у розмірі 195,30 грн.

17.04.2020 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазаревою Альоною Ігорівною було винесено Постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61871499, якою визначено виконавчий збір у розмірі 91007, 46 грн.

Як зазначено у позовній заяві, 23.04.2020 позивач отримав супровідний лист, датований 17.04.2020, яким відповідач направив йому для виконання та до відома рекомендованою кореспонденцією наведені вище постанови від 17.04.2020 у виконавчому провадженні №61871499 з якими він не погоджується та звернувся до суду з метою їх оскарження.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, що діяла на час винесення постанови № 20 від 20.02.2020) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджено Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів" від 17.08.2002 №1177 (далі по тексту - Порядок №1177).

Пункт 8 ч.1 ст.23 Закон України "Про захист прав споживачів" передбачає, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Як вбачається зі змісту Постанови № 20 від 20.02.2020 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", на підставі ст.ст.23 і 26 Закону "Про захист прав споживачів" та Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 року №1177 за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів у проведенні перевірки якості продукції постановлено застосувати до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва" штраф у розмірі 910 074 грн. 65 коп. та зобов`язати Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва" у 15-ти денний термін з дня отримання постанови сплатити в установленому порядку штраф у зазначеному розмірі до державного бюджету.

В контексті з наведеним, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що його доводи, наведені у позовній заяві та під час судового засідання щодо неправомірності прийняття Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві Постанови № 20 від 20.02.2020 по суті, з примусового виконання якої саме і були винесені відповідачем оскаржувані рішення (постанови), не є предметом даної адміністративної справи та відповідно, не можуть досліджуватися судом. Предметом даного адміністративного спору є правомірність дій державного виконавця при винесенні ним 17.04.2020 оскаржуваних позивачем рішень з примусового виконання Постанови № 20 від 20.02.2020 Головного управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження №61871499, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61871499 та постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №61871499.

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що у разі невиконання в добровільному порядку суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, визначених у статті 26 цього Закону рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення стягнення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Як було зазначено представником третьої особи під час судового засідання, враховуючи те, що у визначений у Постанові № 20 від 20.02.2020 та Порядку №1177 позивачем 15-денний денний термін з дня отримання (зі слів представника позивача датою отримання є 26.02.2020) постанови не було сплачено в установленому порядку штраф у зазначеному розмірі до державного бюджету, третя особа звернулася з відповідною заявою до відповідача щодо її примусового виконання листом від 06.04.2020 №065/5789, вхідний якої у відповідача №36755 від 17.04.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон №1404-VIІ, в редакції яка діяла на час прийняття оскаржуваних рішень) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 26 Закону №1404-VIІ передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Так, п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIІ передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі невиконання в добровільному порядку суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, визначених у статті 26 цього Закону рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення стягнення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене вище, суд вважає помилковими твердження позивача про те, що державний виконавець діяв неправомірно, розпочавши примусове виконання рішення третьої особи, оскільки Постанова № 20 від 20.02.2020 не належить до встановленого ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" переліку рішень, що підлягають примусовому виконанню, а також виконавчих документів. Так, позивач обґрунтовував вказане твердження тим, що постанова, винесена третьою особою на підставі акту перевірки від 29.08.2019 №3862-1, складеного за результатами планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів (без проведення такої перевірки) від 29.08.2019, що здійснюється у порядку та спосіб, передбачені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а ст.12 зазначеного Закону встановлено, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами 12 і 13 ч. 9 ст 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу виконавчого нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума стягується в судовому порядку. Отже, на його думку, виконавчим документом для здійснення стягнення за постановою ГУ Держспоживчслужби у м.Києві № 20 від 20.02.2020 є виключно наказ суду.

Слід зазначити, що проаналізувавши наведені вище норми законодавства в частині виконання прийнятої постанови третьої особи суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах положення Закону України "Про захист прав споживачів" є спеціальними по відношенню до норм Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" в наведеній частині та підлягають застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Отже, відповідач, розпочинаючи примусове виконання Постанови № 20 від 20.02.2020 Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві як виконавчого документу діяв правомірно при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 №61871499.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 1 ст. 42 Закону №1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Отже, з урахуванням ч.1 ст.42 Закону №1404-VIII та п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, відповідно з яким виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем 17.04.2020 було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61871499, якою визначено загальну суму мінімальних витрат у розмірі 195,30 грн.

З огляду на те, що вимоги про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 17.04.2020 і постанови про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні №61871499 є похідними від вимоги про скасування постанови державного виконавця від 17.04.2020 про відкриття виконавчого провадження №61871499 та правомірність такої постанови з огляду на наведені вище висновки суду, то суд не вбачає підстав для надання їм окремої оцінки з аналогічних підстав. При цьому, інших підстав у позовній заяві для визнання їх протиправними та скасування позивачем не наведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і наявні докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при винесенні оскаржуваних рішень діяв правомірно, відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні, як і відсутні підстави для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 134, 139, 241 - 246, 250, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (ідентифікаційний код 34966254, адреса: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 1) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код 34967593, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві (ідентифікаційний код 40414833, адреса: м. Київ, вул. Волинська, 12) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок