Справа № 200/2940/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 р. Справа№200/2940/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: Головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місце реєстрації: пр. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область; ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

E С Т А Н О В И В:

13 березня 2020 року на адресу суду надійшов адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів ОСОБА_1 в сумі 29 463,44 грн. від 17.02.2020 № Ф-103647-43.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що обрав спрощену систему оподаткування та не здійснював підприємницьку діяльність, отже в нього відсутній обов`язок сплачувати внесок у мінімальному розмірі. Відповідно до зазначених приписів вважає, що у відповідача відсутні підстави для нарахування штрафів та пені. Просив скасувати спірну вимогу.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску станом на 31.01.2020 року та на підставі вимог Закону № 2464 податковим органом винесено вимогу про застосування штрафних санкцій та пені.

Вказану вимогу вважає такою, що прийнято на виконання вимог чинного законодавства, тому просив в задоволені позовних вимог відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки.

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Донецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17 лютого 2020 року № Ф-103647-43, якої повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 31 січня 2020 року в нього наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску та нараховано недоїмку в сумі 29 293,44 грн. і застосовано штраф у сумі 170,00 грн.

Відповідно до відповіді ГУ ДПС в Донецькій області від 10.03.2020 року № 20248/10/05-99-33-01-23, спірна вимога складається з:

- нарахованих штрафних санкцій згідно акту від 13.08.2013 року у сумі 170,00 грн.;

- нарахування єдиного внеску за 2017 рік у сумі 8448,00, термін сплати - 09.02.2018 року;

- нарахування єдиного внеску за I квартал 2018 року в сумі 2 457,18 грн. по терміну сплати - 19.04.2018 року;

- нарахування єдиного внеску за ІІ квартал 2018 року в сумі 2 457,18 грн. по терміну сплати 19.07.2018 року;

- нарахування єдиного внеску за ІІІ квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. по терміну сплати 19.10.2018 року;

- нарахування єдиного внеску на ІV квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. по терміну сплати 19.01.2019 року;

- нарахування єдиного внеску за I квартал 2019 року в сумі 2 457,18 грн. по терміну сплати - 19.04.2019 року;

- нарахування єдиного внеску за ІІ квартал 2019 року в сумі 2 457,18 грн. по терміну сплати 19.07.2019 року;

- нарахування єдиного внеску за ІІІ квартал 2019 року в сумі 2457,18 грн. по терміну сплати 21.10.2019 року;

- нарахування єдиного внеску на ІV квартал 2019 року в сумі 2457,18 грн. по терміну сплати 20.01.2020 року.

В матеріалах справи наявне рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року по справі № 200/9015/19-а, яким задоволено адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області № Ф-103647-43 від 07.02.2019 року в сумі 18 446,72 грн.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103647-43 від 17.02.2020 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" від 04.07.2013 року №406-VII до Закону №2464 та ПК України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2464 його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону №2464).

Частиною 2 статті 6 Закону №2464 передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 5 та 7 статті 9 Закону №2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування; єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, відповідно до ч. 12. Ст. 9 Закону України № 2464.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ст. 7 Закону України № 2464-VI, згідно з якими - єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 ст. 4 цього Закону нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, таких платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Отже Законом № 2464 обов`язок визначення бази нарахування єдиного внеску покладено на платників, вказаних у п. 5 частини 1 ст. 4 Закону України № 2464, як таких, що отримують, так і тих, які не отримують дохід від провадження незалежної професійної діяльності.

Як вбачається з Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року по справі № 200/9015/19-а, в матеріалах справи наявний лист Головного управління ДФС в Донецькій області № 56666/10/05-99-17-03-07 від 17.07.2019 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 у період з 01.01.2001 року по теперішній час здійснює підприємницьку діяльність та знаходиться на загальній системі оподаткування.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач знаходиться на спрощеній системі оподаткування, представник позивача надає суду лист ГУ ДПС у Донецькій області від 13.03.2020 року № 21999/10/05-99-51-33, відповідно до якого у підприємця дохід відсутній.

Особи, які застосовують загальну систему, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок, відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України № 2464.

ОСОБА_1 зареєстровано в якості фізичної особи-підприємця, місцезнаходження: АДРЕСА_2 . Записи щодо перебування в стані припинення відсутні, що вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості якого розміщені на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Таким чином, позивач, незалежно від здійснення ним підприємницької діяльності, повинен подавати декларації про майновий стан і доходи та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування в розмірах та в строки, які передбачені чинним законодавством.

Стаття 25 Закону №2464 регламентує заходи впливу та стягнення та, зокрема, в частині 1 передбачає, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом частини 10 статті 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною 11 цієї ж статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (у редакції Закону до 01 січня 2015 року - 10 відсотків).

Проте, суд звертає увагу на наступні обставини.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон №1669, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону №2464 та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" пунктом 9-3 (з 13 березня 2015 року в зв`язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" від 02.03.2015 року №219-VIII пункт 9-3 постановлено вважати пунктом 9-4), який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14. квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Згідно зі статтею 1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014.

Отже, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО, надано можливість у період з 14.04.2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати свої встановлені частиною 2 статті 6 Закону №2464 обов`язки, зокрема, щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску й, при цьому, в цей же період за таку його несвоєчасну сплату відповідальність, штрафні та фінансові санкції до них не застосовуються.

Водночас суд зазначає, що Закон №2464 не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Як вже зазначалось, місце здійснення позивачем його підприємницької діяльності є м. Костянтинівка Донецької області, також позивач перебуває на обліку в контролюючому органі, розташованому на території населеного пункту м. Маріуполь.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Маріуполь та м. Костянтинівку Донецької області.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014 року.

В подальшому зазначені розпорядження втратили чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", додатком до якого м. Маріуполь та м. Костянтинівка Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких здійснюється АТО.

Тобто, місцезнаходження позивача та контролюючого органу на обліку якого перебуває позивач є територія визначена переліком, зазначеним статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, діяла антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014.

Не впливає на такий зміст правового регулювання також і подальше виключення Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911-VIII із Закону №1669 підпункту 8 пункту 4 статті 11, яким і було доповнено розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 пунктом 9-3 (у подальшому - пункт 9-4), оскільки до Закону №2464 у зв`язку з цим відповідних змін внесено не було й вказана норма залишилась чинною.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 01.08.2018 року справа № 805/1430/17-а, адміністративне провадження №К/9901/29811/18 та у зразковій справі №812/292/18 (Пз/9901/22/18) постанова Верховного суду 30.03. 2018 року.

Судом враховано, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440-IX, який набув чинності 13.02.2020 року пункт 9-4 Закону був виключений.

Суд звертає увагу на приписи ст. 58 Конституції України згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а тому норми Закону № 440-IX не можуть бути застосовані до спірної податкової вимоги, оскільки вона була сформована станом на 31.01.2020 року.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи вищевикладене та оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем було протиправно прийнято спірну вимогу без врахування чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області № Ф-103647-43 від 17.02.2020 року в сумі 29463,44 грн. є обґрунтованими.

Отже, з огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частині 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місце реєстрації: пр. Італійська, буд. 59, м. Маріуполь, Донецька область; ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів ОСОБА_1 в сумі 29 463,44 грн. від 17.02.2020 № Ф-103647-43.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення складено 01 червня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасниками справи, які не були присутні в судовому засіданні, рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В перебіг вказаних строків не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до вимог п. п. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (N 540- IX).

Суддя Л.В. Арестова