Справа № 214/2045/20
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2045/20
2-а/214/129/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Єременко К.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Папуши І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №2 взводу №3 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ливиненка Станіслава Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 19 березня 2020 року, в якій просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №832088 від 09 березня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Ливиненком С.М.; провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 09 березня 2020 року о 09.03 год. він керував автомобілем марки Audi A6, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі пр-ту Миру біля буд.5 в м. Кривому Розі, де був зупинений працівниками поліції за начебто порушення п.12.4 ПДР України, а саме перевищення швидкісного режиму в населеному пункті за дозволеної швидкості 50 км/год. За результатами розгляду справи на місці зупинки поліцейський Ливиненко С.М. прийшов до висновку про доведеність допущення ним порушення п.12.4 ПДР України та виніс постанову серії АР №832088 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Як на підтвердження факту вчинення правопорушення поліцейський посилався на фото на екрані лазерного вимірювача TruCam LTI 20/20 (серійний номер позивач не бачив), де на фото зазначена швидкість його руху 85 км/год. При цьому поліцейський умисно не пояснив, чи встановлював він автоматичну поправку (ефект косинуса), як цього передбачає інструкція до лазерного вимірювача. За даними вимірювача фактично швидкість його руху не перевищувала 70 км/год. До того ж вимірювання швидкості проводилось працівником поліції в ручному режимі, що суперечить ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Окремо позивач зазначив, що лазерний вимірювач TruCam захищений він втручання в правильність його роботи та працює в автоматичному режимі, в той час як інспектор виніс постанову про притягнення до відповідальності за порушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, що у суперечливим по своїй суті. Наразі виробником та власником всіх LTI авторських прав, а також торгівельної марки TruCam є компанія США, на офіційному сайті якої зазначено, що лазер TruCam знятий з виробництва. Тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12» є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року №1362, а сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA МІ/1-2903-2012 - недійсним, на переконання позивача, як і оскаржувана ним постанова, винесена суб`єктом владних повноважень з порушенням вимог ст.283 КУпАП. Зокрема, в ній не зазначено технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис (якщо він здійснювався), а так звані докази його провини є нікчемними: не можливо перевірити, яким вимірювачем швидкості проводилась фіксація порушення, справність вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, час калібрування і проміжок перевірки пристрою, яким виконувались заміри, а також наявність всіх належних опломбувань прибору, що повинні перешкоджати втручанню в правильність його роботи. Окрім того, з документами про проходження відповідного навчання роботі з лазерним вимірювачем TruCam інспектор позивача не ознайомив. Надані ним пояснення інспектор не зафіксував, додатків до постанови не надав. З огляду на винесення постанови з порушенням вимог чинного законодавства та конституційних прав позивача, на переконання останнього, вона підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю за відсутністю в його діях складу порушення.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу матеріали адміністративного позову 19 березня 2020 року передано в провадження судді Євтушенкові О.І.

Ухвалою суду від 20 березня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ч.4 ст.47 КАС України відповідач - поліцейський полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Сікорський І.С. подав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю. Відповідач зазначив, що 09 березня 2020 року під час несення служби на пр-ті Миру в м. Кривому Розі за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050, ним було виявлено автомобіль марки Audi A6, р/н НОМЕР_1 , водій якого рухався зі швидкістю 85 км/год., тобто перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Виявивши порушення ПДР України, він зупинив транспортний засіб з дотриманням вимог закону, відрекомендувався водієві відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки, здійснення відеофіксації та попросив пред`явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Встановивши особу водія, яким виявився ОСОБА_1 , виконавши вимоги ст.278 КУпАП та роз`яснивши водієві його процесуальні права, визначені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що зафіксовано на відеозаписі з боді-камери, він перейшов до розгляду справи по суті. Після з`ясування обставин справи та оцінки всіх наявних доказів, він прийшов до висновку про винуватість водія у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та виніс постанову. Факт вчинення порушення підтверджується фото та відео, на яких зафіксовано рух транспортного засобу марки Audi A6, р/н НОМЕР_1 , з перевищенням обмежень швидкісного режиму під час руху в населеному пункті. Під час розгляду справи він врахував зазначений доказ, як і пояснення ОСОБА_1 , який порушення п.12.4 ПДР України не заперечував. Відповідач не погоджується з твердженням ОСОБА_1 щодо неможливості роботи з приладом в ручному режимі відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки вказана норма стосується використання автоматичної техніки, в той час як лазерний вимірювач швидкості руху TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050, працював в ручному режимі, що дозволено відповідно до сертифікату. Разом з тим, на зазначеній ділянці автомобільної дороги встановлено дорожній знак 5.70 «Фото-відеофіксація порушень перевищення встановленої швидкості руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР України за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Відповідач зазначив, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UA МІ/1-2903-2012, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і; торгівлі України від 05 квітня 2012 року № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки, до якого включено засіб вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. На підставі вищевикладеного, 29 серпня 2012 року фірмі Laser Technology, Inc., яка є виробником TruCam, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-M1/1- 2903-2012. Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх з реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. При цьому, прилад TruCAM було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства. Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію. необхідність здійснення їх повірки. В свою чергу, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/18044, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15 січня 2020 року, чинного до 15 січня 2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050, є придатним до застосування. Даний прилад відповідає вимогам "Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: +- 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; +- 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Відповідь на відзив позивач та його представник не подали, заяв про надання додаткового строку від них до суду не надходило. При цьому, 14 травня 2020 року через канцелярію суду ними подано письмові пояснення щодо витребуваних судом доказів, наданих 23 квітня 2020 року Полком ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП.

Присутні в судовому засіданні позивач та його представник пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Суду пояснили, що саме з відеозапису, наданого відповідачем, видно, що позивач рухався в третьому ряду. Відеозапис наданий фрагментарно - немає повного відтворення подій на даному відео. Крім того, в поясненнях до відео вони надали роз`яснення щодо автоматичної поправки ефекту косинусу, який вказує, що якщо його не встановити, йде при вимірюванні похибка на 20 км швидкість більша. В Україні відсутні сертифікаційні лабораторії, які могли би точно провести сертифікацію обладнання. Сторона позивача стверджує, що фото-фіксація проводилась на інший прибор, а не той, що вказаний працівником поліції, інспектор не показував його та не пред`являв позивачеві сертифікат повірки. В наданому відповідачем свідоцтві відсутні посилання на законодавству базу, відсутня ліцензія. Повірку засобу має проводити не персонал, а фахівець.

Крім того, позивач ОСОБА_1 зауважив, що працівники поліції його зупинили на відстані приблизно 100 м в момент, коли його обганяла маршрутка, що рухалась в попутному напрямку. На місці зупинки відео з фіксацією порушення йому не показували. Процесуальні права інспектор йому роз`яснив, від клопотань він відмовився. Не заперечує, що на той момент він був згодний з порушенням, оскільки поспішав. Вважає, що не порушував ПДР України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заявивши клопотання, викладене у відзиві, про розгляд справи без його участі в судовому засіданні.

За даних обставин з метою дотримання розумного строку розгляду справи, позиції позивача та його представника, доводів відповідача, викладених у відзиві, суд вважає за можливе справу розглянути без участі відповідача.

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року частково задоволено клопотання про витребування доказів, заявлене позивачем.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до наступного висновку.

09 березня 2020 року поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Ливиненком С.М. винесено постанову серії АР №832088 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, із накладенням штрафу в розмірі 255 грн.

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 09 березня 2020 року о 09.03 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Audi A6, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі пр-ту Миру біля буд.5-а в м. Кривому Розі, зі швидкістю 85 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкісного режиму в населеному пункті 50 км/год. Вимірювання швидкості руху здійснювалось лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050. Правопорушення зафіксовано на боді-камеру АЕ00252. Своїми діями водій порушив п.12.4 ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП Ливиненком С.М. як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується оглянутим судом відеозаписом на диску DVD-R та не оспорювалось позивачем в ході судового розгляду.

За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року за №1376, а тому посилання позивача на її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, зокрема, адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що позивач, керуючи транспортним засобом марки Audi A6, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі пр-ту Миру біля буд.5-а в м. Кривому Розі, рухався зі швидкістю 85 км/год. Вимірювання швидкості руху здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050, що підтвердив відповідач у своєму відзиві.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, надано докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме: відеофіксацію вчинення позивачем правопорушення, яку здійснено лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, серійний №ТС001050, з якої вбачається, що в населеному пункті автомобіль марки Audi A6, р/н НОМЕР_1 , рухався по головній дорозі зі швидкістю 85 км/год. Про фіксування правопорушення саме вимірювачем TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050, зазначено відповідачем безпосередньо в п. 6 оскаржуваної постанови.

На відеозаписі, наданим відповідачем, чітко зафіксовано, що в ході спілкування з поліцейським ОСОБА_1 не заперечує, що керував транспортним засобом та не зазначає, що був пасажиром під час руху, що підтверджує факт керування позивачем транспортним засобом марки Audi A6, р/н НОМЕР_1 .

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. Зазначене свідчить про те, що TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі та подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак фактичні дані, отримані за його допомогою, є доказами в розумінні ст.251 КУпАП.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18044, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15 січня 2020 року та чинного до 15 січня 2021 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, є придатним до застосування.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, встановлюється максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; +- 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Крім того, слід вказати, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року №1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру, заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Таким чином, оскільки прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на приладі TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, судом не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні та допустимі докази, які б спростували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем використано під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керував позивач, лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, серійний №ТС001050, пройшов відповідне дослідження, повірку, а тому його застосування для вимірювання швидкості руху позивачем можна вважати законним, а показники такого вимірювального приладу вірними.

Отже, оскаржувана постанова є законною, а відтак підстави для її скасування відсутні.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог суд бере до уваги й те, що позивач підписуючи спірну постанову, не зазначив у ній про наявність заперечень щодо викладених обставин, зокрема щодо правильності показів вимірюваного пристрою TruCam LTI 20/20, серійний № ТС001050.

У своєму позові ОСОБА_1 стверджує, що при винесені оскарженої постанови було грубо порушено його конституційні права, однак не деталізує, які конкретно права. Проте, з наданого диску з відеофіксації правопорушення, встановлено, що працівником поліції при винесенні постанови були роз`яснені позивачу його права та обов`язки, що спростовує доводи позивача про недотримання відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Суду надані всі необхідні докази вчинення адміністративного правопорушення, а саме матеріали відеофіксації правопорушення, на яких видно, що позивач, керуючи автомобілем, перевищив встановлену швидкість руху, що було зафіксовано на сертифікованому вимірювачі швидкості руху, тобто дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Наданий суду ОСОБА_1 диск з відеозаписом, постанова Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2020 року, суд не приймає до уваги, оскільки вони хоча й посередньо стосується справи, однак зафіксовані в них судження та міркування не є достатніми для покладення в основу судового рішення.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, аналізом наявних доказів, відеозапису, на якому чітко зафіксовано як факт вчинення правопорушення позивачем, суд приходить до висновку про беззаперечність доведення поза розумним сумнівом порушення позивачем п.12.4 ПДР України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях позивача інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи викладене суд зазначає, відповідач як суб`єкт владних повноважень при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України. Відтак суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим позовні вимоги слід залишити без задоволення повністю, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №2 взводу №3 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ливиненка Станіслава Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження по справі залишити без задоволення.

Постанову серії АР №832088 від 09 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, винесену інспектором роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ливиненком Станіславом Михайловичем залишити без змін.

Судові витрати по справі, понесені відповідачем, компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Інспектор роти №1 батальйону №2 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Ливиненко Станіслав Михайлович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11.

Рішення суду складено, підписано та проголошено 27 травня 2020 року.

Суддя О.І. Євтушенко