Справа № 340/1210/20
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/1210/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Світловодської міської ради Кіровоградської області щодо залишення без розгляду його заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 100 м. кв. за рахунок земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою передачею земельної ділянки в оренду;

- зобов`язати Світловодську міську раду Кіровоградської області розглянути його заяву та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 100 м. кв. за рахунок земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою передачею земельної ділянки в оренду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся із заявою від 28.01.2020 року до Світловодської міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею земельної ділянки в оренду для реконструкції та обслуговування нежитлового приміщення, проте у відповідь отримав лист від 13.03.2020Ч-0181 в якому зазначено про неможливість передачу в оренду земельної ділянки через те, що тимчасова спору не є об`єктом нерухомого майна, а також її розміщення не відповідає схемі розміщення тимчасових споруд в місті Світловодськ. Таку відмову ОСОБА_1 вважає протиправною, оскільки вважає, що споруда, власником якої він є, споруджена на бетонному фундаменті, а тому її переміщення неможливе без знецінення, що виключає віднесення такого об`єкту до малої архітектурної форми. Крім того зазначає про те, що у листі взагалі не вирішено питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому вважає таку бездіяльність протиправною.

Ухвалою судді від 21.04.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.23).

Світловодська міська рада Кіровоградської області (надалі відповідач) надала відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позову, через те, що позивачу була надана відповідь про неможливість розроблення проекту рішення міської ради із зазначенням підстави передбаченої ч.7 ст.118 ЗК України, оскільки згідно листа від 04.03.2020року відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Світловодської міської ради , тимчасова споруда, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 не відповідає схемі розміщення тимчасових споруд в м.Світловодськ, затвердженої рішенням Світловодської міської ради від 18.06.2012 року №808.

ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, в якій наголошено на те, що він має об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, яка не відноситься до тимчасових споруд.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін), дослідивши заяви по суті справи, надані докази, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 29.01.2020 р. до виконуючого обов`язки Світловодського міського голови про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 100 м.кв. за рахунок земель житлової та громадської забудови, з подальшою передачею земельної ділянки в оренду для реконструкції та обслуговування нежитлового приміщення (а.с.8).

Листом від 13.03.2020 р. №Ч-0181 зазначено про те, що тимчасова споруда не має статусу нерухомого майна та не підлягає реєстрації як об`єкт права, отже земельна ділянка не може бути передана в оренду через не відповідність схемі розміщення тимчасових споруд в місті Світловодськ, затвердженої рішенням Світловодської міської ради від 18.06.2013 року №808 (а.с.18).

Отже, правомірність відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Позивач, вказує на невідповідність посилання відповідача на те, що він має у власності малу архітектурну форму, яка не є об`єктом нерухомого майна, посилаючись при цьому на Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10-11), зазначаючи що цей об`єкт не можна віднести до малих архітектурних форм, оскільки кіоск має фундамент бетонний.

Отже, спірним питанням також є визначення кіоску як об`єкту нерухомого майна, проте суд не надає даному питанню правової оцінки через передчасність, оскільки вважає, що відповідачем взагалі не було прийнято відповідне рішення за заявою позивача, з огляду на наступне.

Згідно пункту 14 частини 4 статті 42 Земельного Кодексу України (надалі ЗК України) сільський, селищний, міський голова: представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені статтею 122 ЗК України.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами 1, 4 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Аналіз наведених норм свідчить, що відповідно до статті 118 ЗК України Світловодська міська рада, зареєструвавши заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для користування, повинна була перевірити цю заяву на відповідність її вимогам статей 116, 118, 121 ЗК України і у місячний строк прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або, у разі виявлення обставин, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, - прийняти рішення про відмову у наданні такого дозволу з наведенням відповідних мотивів.

Розгляд заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою повинно відбуватись в порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", тобто на пленарному засіданні Світловодської міської ради із прийняттям відповідного рішення, оскільки саме такий спосіб прийняття рішення з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру передбачений законодавством.

Судом установлено, що заява позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не розглянута відповідачем у місячний строк та у спосіб, що встановлені Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", оскільки рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу прийнято не було.

Лист відповідача №Ч-0181 від 13.03.2020 року не є належним рішенням про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач допустив бездіяльність щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Оскільки за заявою позивача рішення не прийняте, тому суд вважає, що порушене право позивача має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути у місячний строк, подану позивачем заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти відповідне рішення. Вирішення питання по суті повинно відбутись з місячний строк, який визначений статтею 118 ЗК України.

Водночас, суд відмовляє у позові в частині зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки таких спосіб захисту, як на думку суду, буде втручанням в дискеційні повноваження відповідача.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання вмотивованої відмови у його наданні такого дозволу, регламентовано положеннями Земельного кодексу України. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або відмовити у його наданні.

В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, при цьому межі розгляду справи стосувались лише бездіяльності відповідача щодо не розгляду належним чином його заяви. За таких обставин у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення.

Станом на день розгляду справи суду не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що відповідач буде ухилятись від зобов`язання повторно розглянути заяву позивача.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин, необхідно визнати саме зобов`язання відповідача розглянути відповідне клопотання (заяву) позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Наведений висновок щодо способу захисту узгоджується з позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №420/914/19 (адміністративне провадження №К/9901/22169/19).

Щодо зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 статті 372 КАС України).

Згідно з частинами 1, 8 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З огляду на з`ясовані у даній справі обставини та визначений судом спосіб захисту прав позивача, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн., слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 255, 257 - 263, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Світловодської міської ради Кіровоградської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.01.2020 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 100 м. кв. за рахунок земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою передачею земельної ділянки в оренду.

Зобов`язати Світловодську міську раду Кіровоградської області не пізніше місячного строку, з дна набрання цим рішенням суду законної сили, розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.01.2020 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 100 м. кв. за рахунок земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою передачею земельної ділянки в оренду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Світловодської міської ради Кіровоградської області (вул. Героїв України, 14, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27501; ).

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук