Справа № 520/10585/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 травня 2020 р.Справа № 520/10585/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року по справі № 520/10585/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо безпідставного зменшення грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_1 у січні 2019 року, лютому 2019 року та березні 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме: січень 2019 року - 17127,29 грн, лютий 2019 року - 17127,29 грн, березень 2019 року - 17127,29 грн;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 29.03.2019 по час вирішення вказаного спору.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 року по справі № 520/10585/19 - скасовано.

Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії та бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо безпідставного зменшення грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_1 у січні 2019 року, лютому 2019 року та березні 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення, а саме: січень 2019 року - 17127,29 грн, лютий 2019 року - 17127,29 грн, березень 2019 року - 17127,29 грн.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 29.03.2019 по час вирішення вказаного спору.

До суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд вирішити питання про розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 29.03.2019 року по час вирішення вказаного спору.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення виникає лише з метою вирішення окремих правових вимог, які не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Вказаний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що звернувшись з заявою про ухвалення додаткового рішення, позивач просить суд вирішити питання про розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Проте, позовна заява не містила такої вимоги стосовно розрахунку. Щодо всіх позовних вимог, з якими звернувся до суду ОСОБА_1 , було прийнято рішення.

Отже, підстави для винесення додаткового рішення відповідно до заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки всі вимоги, заявлені позивачем були розглянуті апеляційним судом та щодо них винесено рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що предмет такого спору торкався питання щодо права (взагалі) на отримання таких коштів за весь час затримки розрахунку при звільненні по час вирішення спору.

В даному випадку відсутній спір між сторонами у справі щодо розміру суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

За змістом ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, з врахуванням відсутності між сторонами спору про розмір невиплачених відповідачем сум за час затримки розрахунку, розрахунок судом вказаної суми є втручанням в дискреційні повноваження, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законодавством покладено повноваження щодо нарахування та виплати середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про винесення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 241, 248, 252, 311, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення по справі № 520/10585/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду, без врахування в цей строк терміну карантину встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий суддя Спаскін О.А.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.