Справа № 303/1799/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 303/1799/20 пров. № А/857/5042/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

за участі представника позивача: Брушнівський С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року (рішення ухвалене у м. Мукачево судом у складі головуючого судді Куцкір Ю.ЮР.С.) у справі 303/1799/20 за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідач є нелегальним мігрантом, оскільки процедура отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту відповідачем завершена, у зв`язку з чим підстави для подальшого законного перебування в Україні відповідач втратив, а будь-яких інших підстав, передбачених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для законного перебування в Україні немає.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 , був затриманий 21.07.2019 року під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, без документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону, перетину кордону з України в Угорщину, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Лужанка» відділу прикордонної служби «Лужанка». В подальшому, на підставі ст.263 КУпАП, 21.07.2020 року його було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

Своїми діями відповідач порушив ст.ст. 9, 12 Закону України "Про державний кордон України", про що свідчить копія Протоколу про адміністративне затримання відповідача від 21.07.2019 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2019 року затримано громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 та поміщено його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, але не більше як на 6 місців, а саме до 21.01.2020 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2020 року продовжено строк затримання відповідача до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не більше як до 18 місяців, а саме до 16.07.2020 року.

Із відповіді Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 01.04.2020 року видно, що громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 звертався до управління ДМС України у Вінницькій області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. В результаті розгляду його заяви ДМС України було прийнято рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 08.02.2019 року №28-19. Вищезазначене рішення ДМС України відповідач оскаржив до Окружного адміністративного суду м.Києва. В результаті розгляду Окружним адміністративним судом м.Києва було прийнято рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, справа №640/10283/19. Представник відповідача Журко О.С. оскаржила рішення суду в апеляційному порядку. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 року апеляційну скаргу представника відповідача Журко О.С. залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 29.11.2019 року - без змін. На даний час, громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 не перебуває в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Із повідомлення Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України №04-02/309 від 06.03.2020 року видно, що у Волинському ПТПІ утримувався громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 року вищезазначена особа намагалася дестабілізувати ситуацію та вчинив непокору законним вимогам працівників ПТПІ, а тож підбурював до цього інших осіб. З метою недопущення виникнення надзвичайних ситуацій та на виконання вказівки ДСІОБГ ДМС України, 06.03.2020 року з Волинського ПТПІ до Миколаївського ПТПІ здійснено переміщення громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до змісту ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (зі змінами та доповненнями, надалі Закон №3773-VI).

Ч. 1 ст. 26 Закону №3773-VI передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 26 вказаного закону рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26).

Випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України, передбачено ст. 30 Закону №3773-VI.

Так, згідно з ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Крім того, із змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Подібний висновок про застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі №754/2198/17, від 09 серпня 2019 року у справі №359/5823-16-а.

Разом з цим, як правильно встановив суд першої інстанції, та не заперечується апелянтом, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач приймав рішення відносно відповідача про примусове повернення з території України та докази того, що відповідач ухилявся або ухилятиметься від виконання цього рішення.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність передбачених ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстав для винесення судом рішення про примусове видворення з України громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 .

При цьому колегія суддів бере до уваги покликання апелянта на норми законодавства, якими передбачено право звертатися до місцевого загального суду як адміністративного суду з позовними заявами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час або після незаконного перетинання державного кордону України, проте звертає увагу, що таке звернення можливе за умови дотримання відповідної процедури, що передбачає попереднє прийняття уповноваженими органами рішення про примусове повернення.

Недотримання зазначених вимог законодавства не дає встановлених положеннями ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог щодо примусового видворення відповідача за межі України.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року у справі № 303/1799/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 29.05.2020р.