Справа № 221/1713/20
Суддя: Безрук Т. В.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 221/1713/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області Королівського Романа Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області Королівського Р.С. про накладення адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22.02.2020 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки «MAN TGX 28.540», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом марки «TAD Clasic 30-3», д.н.з. НОМЕР_2 . На вул.Пушкіна, 1 у смт.Ярмлинці Ярмолинецького Хмельницької області його зупинив відповідач та склав відносно нього постанову серії ЕАК № 214834, якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України, а саме, за перевезення без відповідного дозволу великогабаритного вантажу - сівалки, ширина якої становить 2,85 м.

Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач не надав доказів скоєння ним правопорушення, визначив розмір сівалки без дотримання вимог «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», тому позивач вважає, що її розмір, який став підставою притягнення його до адмінвідповідальності, не підтверджений належними доказами, тому винесена відповідачем постанова не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з`явився, у позові зазначив, що просить розглянути справу без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, тому у відповідності з вимогами ч.1,3,9 ст.205 КАС України, справу розглянуто без його участі, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 214834, 22.02.2020 року о 10.34 год. водій ОСОБА_1 керував без відповідного дозволу на вул.Пушкіна, 1 у смт.Ярмлинці Ярмолинецького Хмельницької області, транспортним засобом марки TGX 28.540, д.н.з. НОМЕР_1 зі спеціалізованим напівпричепом марки «TAD Clasic 30-3», д.н.з. НОМЕР_2 ,

на якому знаходилася сівалка, ширина якої становить 2,85 метрів, чим порушив п.22.5 Правил Дорожнього руху України - Порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобілями, дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.132-1 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку, у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч.1 ст.132-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягаються особи у разі порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пунктом 22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За положеннями п.2,4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктом 25 вказаних вище Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у п.4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Пунктом 3 частини 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» визначено поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 4 тієї ж частини Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

За пунктом 7 Порядку, місцем здійснення габаритно-вагового контролю є спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Пунктами 5-1 та 10 Порядку встановлено два види габаритно - вагового контролю: документальний габаритно-ваговий контроль ( визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу) та точний габаритно-ваговий контроль (визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному пункті).

Як передбачено частиною 3, 15 Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Частиною 20 Порядку встановлено, що належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних визначається за результатами габаритно-вагового контролю, здійсненими посадовими особами та/або працівниками Укртрансбезпеки або її територіальних органів.

Відповідач визначив розмір транспортного засобу, яким керував позивач, не дотримуючись встановленого порядку визначення габаритних розмірів транспортного засобу та передчасно зробив висновок про перевищення допустимих габаритів транспортного засобу,- що свідчить про відсутність належних доказів віднесення сівалки до типу великогабаритних та порушення позивачем п.22.5 Правил дорожнього руху України.

У встановлений судом строк відповідач не подав відзиву на позов, не спростував наведених позивачем доводів, а матеріали справи не містять належних доказів вини відповідача, окрім самої постанови.

Як встановлено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач, на якого законом покладено обов`язок доказування вини позивача, не надав заперечень проти позову та не надав належних доказів безпідставності позовних вимог, з наданих позивачем документів встановлено, що відповідач склав постанову з порушенням вимог КУпАП, не надав достатніх належних та допустимих доказів вини позивача, тому, враховуючи принцип презумпції невинуватості особи у вчиненні правопорушення, закріплений Конституцією України, суд вважає, що постанова серії ЕАК № 214834 від 22.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.8-10, 77, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області Королівського Романа Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову інспектора відділу поліції Головного Управління національної поліції в Хмельницькій області Королівського Романа Сергійовича серії ЕАК № 214834 від 22.02.2020 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Безрук