Справа № 359/11311/19
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/56/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Івановій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 взводу №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Гордієнка Володимира Михайловича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що 01 грудня 2019 року, керуючи автомобілем марки «Toyota», номерний знак НОМЕР_1 , він рухався в Київській області, автодорога «Київ-Харків» 77- км «М03» та був зупинений інспектором поліції Гордієнком В.М., який повідомив про порушення вимог п.9.2 ПДР України та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. У зв`язку з цим, поліцейський склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №719821. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 категорично заперечує. Оскільки, під час зупинки транспортного засобу інспектор поліції повідомив про не ввімкнення покажчика повороту при здійсненні обгону, що й стало причиною для зупинки транспортного засобу. В той час як в складеній постанові зазначено зовсім іншу суть правопорушення, ніж та, яка була підставою для зупинки транспортного засобу. Крім цього, в районі місця розташування стаціонарного посту патрульної поліції «Березань» відсутні будь-які прилеглі території, при виїзді з яких потрібно б вмикати лівий поворот. Тому інспектор поліції Гордієнко В.М. при складанні постанови не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний водій, не навів належних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. За вказаних обставин ОСОБА_1 просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №719821 від 01 грудня 2019, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього.

У судовому засіданні позивач та його представник Спаський А.Ю. підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні.

Поліцейський роти №3 взводу №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрал поліції Гордієнко В.М. у судове засідання не з`явився. Натомість представник відповідача напрала до суду відзив на адміністративний позов, яким просила відмовити у задоволенні пред`явленого позову. В обґрунтування відзиву вказала на те, що під час несення служби інспектором поліції Гордієнком В.М. було виявлено порушення ПДР України, а саме водій автомобіля марки «Toyota», номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території, перед початком руху не ввімкнув покажчик повороту, а саме лівий покажчик, чим порушив п.9.2а ПДР України. У зв`язку з цим ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 425 гривень. Крім цього, представник відповідача вказала на те, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено технічний прилад, яким здійснено відеофіксацію, а також поліцейський зупинивши автомобіль, підійшов до правопорушника, належним чином представився та повідомив суть вчиненого правопорушення. Також водія було ознайомлено з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Тому представник відповідача вважає постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності обґрунтованою, законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові та електронні докази, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2019 року поліцейський роти №3 взводу №2 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капрал поліції Гордієнко В.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №719821, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.5).

Зі змісту даної постанови вбачається, що 01 грудня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в Київській області, автодороги «Київ-Харків» 77-км та при виїзді з прилеглої території перед початком руху не ввімкнув покажчик повороту, а саме лівий покажчик, чим порушив п.9.2 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, у вигляді штрафу в розмірі в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до п.9.2а ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами, закріпленими ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису (а.с.16), наданого відповідачем, вбачається лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови. Проте, вказаний відеозапис не відображає відомостей про вчинення позивачем правопорушення.

За таких обставин, вказаний відеозапис не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Крім цього, у відповідності до змісту ст.40 цього Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи викладене, відповідачем не надано до суду доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на роз`яснення Верховного Суду, викладене у постанові від 26 квітня 2018 року в справі №388/1/17, зокрема візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Твердження представника відповідача стосовно того, що на відеозаписі з нагрудної камери інспектора поліції зафіксовано, що позивач визнає ту обставину, що дійсно скоїв адміністративне правопорушення, але мотивує це несерйозністю вчиненого, суд оцінює критично.

Оскільки, з дослідженого відеозапису не підтверджено тієї обставини, що позивач визнає факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. На підтвердження цього надано письмові пояснення від 01 грудня 2019 року, написані власноручно позивачем в приміщенні стаціонарного поста патрульної поліції, що зафіксовано на відеозаписі.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року в справі №537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх аспектах.

Крім цього, згідно загальнодоступного джерела «Google карти» (а.с.3) вбачається, що в районі розташування стаціонарного посту патрульної поліції «Березань» відсутні будь-які прилеглі території при виїзді з яких належить вмикати світловийпокажчик повороту, тобто лівий поворот.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не порушував вимоги п.9.2 ПДР України, а отже, не вчиняв зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, тому застосоване до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 01 грудня 2019 року, підлягає скасуванню.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись абз.2 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ч.2 ст.122, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ст.74, ч.6 ст.78, ч.1 та ч.2 ст.77, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-245, ст.246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №719821 від 01 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: В.В. Журавський