Справа № 1.380.2019.005887
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005887 пров. № А/857/3175/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, ухвалене суддею Грень Н.М. у м. Львові о 12 год. 02 хв. за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі № 1.380.2019.005887 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року у сумі 70848,98 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.11.2017 року наказом командира військової частити НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 229 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У серпні 2019 року позивач звернувся до командира військової частити НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за 2016-2017 роки та отримав відповідь відповідно до якої механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки не передбачений, і, окрім того, у відповідача відсутні кошти на виплату індексації.

Позивач вважає відмову відповідача у виплаті індексації грошового забезпечення є протиправною з огляду на те, що відсутність коштів на виплату індексації грошового забезпечення не може бути причиною невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на належний рівень грошового забезпечення при звільненні з роботи. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року.

Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року в сумі 70848 грн 98 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України, подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17.07.2003 року № 1078 проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. В той же час, у фонді грошового забезпечення військовослужбовців на виплату індексації грошового забезпечення відсутні кошти.

Відповідач вважає, що діяв в порядку і межах визначених законодавством України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що наказом Міністра оборони України (по особовому складу) № 781 від 10.11.2017 року ОСОБА_1 звільнений у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

30.11.2017 року наказом командира військової частити НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 229 ОСОБА_1 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частити НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за 2016-2017 роки.

Листом № 343/6571 від 14.08.2019 року військова частина НОМЕР_1 (Головне управління оперативного забезпечення Збройних Сил України) повідомила позивача про те, що питання пов`язані з виплатою всіх видів грошового забезпечення, компенсаційних виплат військовослужбовцям, які проходять або проходили військову службу в Головному управлінні оперативного забезпечення Збройних Сил України, знаходяться в компетенції Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України у листі № 305/1751 від 10.10.2019 року вказало, що згідно з роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 не передбачений, і кошти на такі виплати у фонді грошового забезпечення військовослужбовців відсутні.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. При цьому, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату індексації грошового забезпечення, а відповідач обов`язок здійснити цю виплату.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 3 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону .

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03 липня 1991 року (далі Закон 1282-XII).

У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1, 2, 6 статті 5 Закону № 1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Абзац 8 пункту 4 Порядку № 1078 передбачено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, апеляційний суд вважає, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17 та постанові від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд не наділений повноваженням здійснювати розрахунок розміру індексації грошового забезпечення і не може перебирати на себе відповідні функції державного органу до обов`язків якого належить вчинення дій щодо розрахунку та виплати конкретного розміру індексації.

Тому, належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій відповідача в частині не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, що стосується повноважень органу державної влади щодо розрахунку конкретного розміру індексації грошового забезпечення, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення конкретного розміру індексації грошового забезпечення з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України задовольнити частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.005887 змінити в частині визначення розміру індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року.

В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.005887 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
С. М. Шевчук
Повний текст постанови складений 27.05.2020 року