Справа № 300/214/20
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"26" травня 2020 р. Справа № 300/214/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

секретар судового засідання Бунич Т.В.,

за участю представника позивача Ємчука А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Рівенській області про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправними дій відповідача, вчинених 15.08.2019 на стаціонарному пункті габаритно-вагового контролю, які полягають у порушенні проведення габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля SCANIA з реєстраційним номером НОМЕР_1 та порядку нарахування позивачу плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом згідно розрахунку №1308 від 15.08.2019 року.

В підготовчому судовому засіданні при уточненні позовних вимог, відповідно до п.3.ч.2 ст.180 КАС України, судом встановлено, що предметом позову є протиправні, на думку позивача, дії управління Укртрансбезпеки у Рівненській області з нарахування плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нараховано до сплати 20 000,00 грн. При цьому іншими діями жодні права позивача відповідач не порушував.

З огляду на зазначене з ініціативи суду на вирішення поставлено питання про закриття провадження у справі.

Представник позивача проти закриття провадження у справі заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Визначаючи предметну юрисдикцію справ необхідно брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається з позовної заяви, 15.08.2019 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, посадовими особами органу Управління складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0022910 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №1308 від 15.08.2019, яким нараховано до сплати 708,00 євро.

З урахуванням наданих в судовому засіданні представником позивача пояснень суд дійшов висновку, що позовна вимога фактично стосується незгоди позивача з складенням розрахунку від 15.08.2019. Разом з тим, самі дії відповідача щодо складання розрахунку за результатами проведеного зважування транспортного засобу жодним чином не спричиняють виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків позивача.

З огляду на зазначене суд зазначає, що відповідач по справі в даному випадку не є органом державної влади або його посадовою чи службовою особою, не наділений жодними делегованими повноваженнями будь-якого органу державної влади. Натомість відповідач є уповноваженим Укравтодором дорожніми підприємствами по здійсненню габаритно-вагового контролю транспортних засобів. При цьому їх повноваження обмежуються виключно організацією пунктів габаритно-вагового контролю, безпосереднім здійсненням відповідних вимірів та складанням актів, довідок, розрахунків за результатами таких вимірів.

При цьому габаритно-ваговий контроль параметрів транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться у пунктах габаритно-вагового контролю спільно працівниками державної автомобільної інспекції та дорожніх підприємств.

Слід зазначити, що розрахунок плати за проїзд сам по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов`язків осіб чи суб`єктів владних повноважень, як і дії щодо складення такого, а отже, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, а тому суд вважає, що оскаржені дії не можуть бути предметом спору в суді, оскільки відповідний розрахунок не має обов`язкового характеру, а викладені в ньому обставини можуть бути враховані керівником відповідного органу при застосуванні відповідних заходів.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

На підставі аналізу, наведених норм КАС України, суд вважає, що розрахунок носить інформаційний характер, не є правовим актом індивідуальної дії та відповідно не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків у позивача, як і дії по його складанню, а тому справа про визнання протиправними дій по складанню розрахунку не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, зазначеній в постанові від 30.01.2019 за результатом розгляду справи №803/3/18.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 в справі №803/3/18 вказала на те, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на це, такі вимоги не підлягають судовому розгляду, в тому числі у порядку адміністративного судочинства.

При цьому, такі висновки суду зазначені Верховним Судом також в постановах від 24.04.2019 в справі №817/1421/18, від 24.04.2019 в справі №813/4667/16 та від 15.05.2019 в справі №807/1277/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Водночас, згідно з частиною другою статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а тому суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи із наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в даній справі, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та зазначає, що такий спір не підлягає розгляду в судовому порядку, незалежно від виду судочинства, а тому при закритті провадження у справі, підстави для зазначення компетентного суду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі закрити.

Згідно ст.256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала складена в повному обсязі 01.06.2020 року.

Суддя Гундяк В.Д.