Справа № 640/7046/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7046/19 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миколи Лебедєва 4/39 А» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року (м.Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миколи Лебедєва 4/39 А» до Головного управління Держпраці у Київській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миколи Лебедєва 4/39 А» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 22.03.2019 №КВ517/1521/АВ/ТД/ФС-225 про застосування штрафу у розмірі 1 377 090,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з боку позивача відсутні порушення законодавства про працю, які вказані в акті інспекційного відвідування, так як ним не було допущено порушень приписів статей 21 та 24 Кодексу законів про працю України, оскільки всі особи, які працюють у відповідача, офіційно працевлаштовані, а угоди укладені між позивачем та такими особами про надання послуг консьєржа є цивільно-правовими, що не порушує вимог трудового законодавства. Наголосив, що інспекційне відвідування, складання акту та винесення постанови про накладення штрафу проведено відповідачем з порушенням Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509.

Відповідач у відзиві на позовну заяви заперечував проти задоволення позову, вказав, що під час інспекційного відвідування позивача встановлено факт неоформлення трудових відносин з 11 особами, які займали посади консьєржів. Наголосив, що в порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413, станом на день інспекційного відвідування позивачем не було подано повідомлень про прийняття працівників на роботу до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку підприємства як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціального страхування за встановленою формою. Відтак, прийнята за результати інспекційного відвідування постанова є правомірною, прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що в акті інспекційного відвідування відсутня інформація про підстави для його проведення, натомість для підтвердження наявності законних підстав для проведення інспекційного відвідування посилання на наказ №1043 від 21.02.2019 у направленні на перевірку не достатньо, оскільки наказ має бути прийнятий за результатом аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, та джерел, зазначених у пунктах 1,2,4-7 пункту 5 Порядку №295. Крім того, висновки контролюючого органу спростовуються тим, що до розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території не закладені витрати на такі послуги, як послуги консьєржів, дані витрати не передбачені кошторисом ОСББ, штатним розкладом дана посада також не передбачена. Вказує, що позивач не є стороною цивільно-правових угод, не встановлює графік робочого часу, не здійснює керівництво над особами, що надають послуги консьєржів співмешканцям і не здійснює оплату праці таким особам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, наголошено про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу про проведення інспекційного відвідування № 1043 від 21.02.2019 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 22.02.2019 № 517 посадовими особами відповідача проведено інспекційне відвідування ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А» на предмет дотримання вимог законодавства про працю, не оформлення трудових відносин.

Інспекційним відвідуванням встановлено наступні порушення, а саме:

- у порушення вимог частини першої статті 24 Кодексу законів про працю України трудові договори не укладено з 11 працівниками: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- у порушення частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України трьох працівників допустили до робот без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, допущено до роботи без повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу;

- у порушення постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015 - одинадцять працівників допустили до роботи без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

За результатами інспекційного відвідування відповідачем складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № КВ517/1521/АВ від 25.02.2019.

Також інспектором праці складено вимогу про надання документів № 517 від 22.02.2019 (т.2 а.с.99), якою керівника ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А» було зобов`язано у строк до 12 год. 00 хв. 25.02.2019 надати документи необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Постановою № КВ517/1521/АВ/ТД/ФС-225 від 22.03.2019 до позивача застосовано штраф у розмірі 1 377 090,00 грн.

Позивач не погоджуючись із зазначеною постановою, вважаючи її такою, що порушує його права та законні інтереси, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, доведено наявність виявлених під час інспекційного відвідування порушень, натомість позивачем дані порушення не спростовані, доказів які б звільняли позивача від відповідальності чи вказували на порушення суб`єктом владних повноважень приписів чинного законодавства надано не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю).

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» № 295 від 26 квітня 2017 року (далі - Порядок № 295) (чинному на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені в пункті 5 Порядку №295, відповідно до якого інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки»); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Щодо підстав для проведення перевірки колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що правовою підставою для проведення інспекційного відвідування слугував підпункт 3 пункту 5 Порядку №295.

Предметом оскарження у даній адміністративній справі є постанова про накладення штрафу уповноваженою особою Головного управління Держпраці в Київській області, щодо оскарження підстав перевірки або дій посадових осіб під час її проведення, позивач не звертався.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у даному випадку позивачем не оскаржується і наказ на проведення інспекційного відвідування, та він не є предметом даного розгляду, а відтак, доводи позивача про відсутність підстав для проведення перевірки на підставі пункту 3 пункту 5 Порядку №295 є необґрунтованими.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5- 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, направлення на проведення заходу державного контролю отримано головою правління ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39А».

Відповідно до статті 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Таким чином, в разі недотримання, на думку суб`єкта господарювання, контролюючим органом встановленого законом порядку проведення заходу контролю, законодавством передбачена можливість недопуску посадових осіб контролюючого органу до здійснення заходу контролю суб`єктом господарювання, стосовно якого такий захід контролю призначений.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.02.2018 у справі № 804/5402/14, від 17.04.2018 у справі № 826/12612/17 допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та/або проведенні перевірки, у зв`язку з чим за умови такого допуску підставою для скасування рішення може бути лише неправильність його прийняття по суті.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо необгрунтованості інформації, яка стала підставою для прийняття наказу №1043 від 21.02.2019 про проведення інспекційного відвідування ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А», оскільки відповідач є контролюючим органом, який наділений повноваженнями у разі отримання відповідної інформації з інших джерел, яка на його переконання може вказувати про порушення законодавства України, приймати рішення про проведення інспекційного відвідування, за результатом якого і буде підтверджена чи спростована така інформація.

Таким чином в даному випадку у відповідача були наявні усі підстави для вчинення дій направлених на проведення інспекційного відвідування. При цьому, колегія суддів наголошує, що правомірність наказу №1043 від 21.02.2019 не є предметом оскарження в даній справі.

Щодо виявлених під час інспекційного відвідування порушень, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 19 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (пункт 23 Порядку №295).

Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року (далі - Порядок № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Пунктом 3 Порядку №509 встановлено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (пункт 8 Порядку № 509).

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 265 Кодексу законів про працю України, згідно з якими, юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, у разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2019 під час інспекційного відвідування на об`єкті, за адресою м . Київ, вул . Юрія Поправки, 4/39-А , інспектором праці було відібрано пояснення у працівників, які виконували роботи на даній території

Під час інспектування встановлено, що ОСББ «Миколи Лебедева 4/39-А», здійснює свою діяльність за адресою: Київ , вул . Юрія Поправки буд. 4/39-А . Основний вид діяльності КВЕД 81.10 комплексне обслуговування об`єктів.

22.02.2019 під час інспекційного відвідування на об`єкті за зазначеною адресою виявлено 5 (п`ять) працівників, які виконували роботи з благоустрою прибудинкової території, а саме:

- ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що працює в ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А», на посаді головного інженера з жовтня 2018 року, оформлений офіційно, трудова книга знаходиться в ОСББ «Миколи Лебедева 4/39-А», має визначений графік роботи з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. 5 (п`ять) днів на тиждень, зарплату в розмірі 12500,00 грн. отримує 2 рази на місяць на картковий рахунок, перераховує бухгалтерія, а безпосереднім керівником назвав голову ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А» Курчакова A.B. , з правилами внутрішнього розпорядку ознайомлений, інструктаж: охорони праці на робочому місці з ним проводився;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила що працює в ОСББ «Миколи Лебедева 4/39-А» на посаді консьєржа приблизно 2 роки, оформлена за цивільно-правовим договором, трудова книга знаходиться вдома, має визначений графік роботи з 07 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв., за графіком 3 (три) дні працює та 6 (шість) днів відпочиває, зарплату в розмірі 3500,00 грн. отримує 1 раз на місяць готівкою, безпосереднім керівником назвала Курчакова A.B. , з правилами внутрішнього розпорядку ознайомлена, інструктаж з питань охорони праці на робочому місці з нею проводився;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила що працює в ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А» на посаді консьєржа приблизно 6 місяців, оформлена за цивільно-правовим договором, трудова книга знаходиться вдома, має визначений графік роботи з 07 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв., за графіком 3 (три) дні працює та 6 (шість) днів відпочиває, зарплату в розмірі 3500,00 грн. отримує 1 раз на місяць готівкою, безпосереднім керівником назвала Курчакова A.B. , з правилами внутрішнього розпорядку ознайомлена, інструктаж з питань охорони праці на робочому місці з нею проводився;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка пояснила що працює в ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А» на посаді консьєржа приблизно 1 місяць, оформлена за цивільно-правовим договором, трудова книга знаходиться вдома, має визначений графік роботи з 07 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв., за графіком 3 (три) дні працює та 6 (шість) днів відпочиває, зарплату в розмірі 2000,00 грн. отримує 1 раз на місяць готівкою, безпосереднім керівником назвала Курчакова A.B. , з правилами внутрішнього розпорядку ознайомлена, інструктаж з питань охорони праці на робочому місці з нею проводився;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка пояснила що працює в ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А» на посаді консьєржа близько 3 місяців, оформлена за цивільно-правовим договором, трудова книга знаходиться вдома, має визначений графік роботи з 07 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв., за графіком З (три) дні працює та 6 (шість) днів відпочиває, зарплату в розмірі 2000,00 грн. отримує 1 раз на місяць готівкою, безпосереднім керівником назвала Курчакова A.B. , з правилами внутрішнього розпорядку ознайомлена, інструктаж з питань охорони праці на робочому місці з нею проводився.

Всі працівники об`єкту відвідування мали доступ до технічних приміщень житлового будинку по вул. Юрія Поправки, 4/39-А . На момент інспекційного відвідування, ОСОБА_4 перебувала в 1 секції будинку, ОСОБА_3 в 2 секції будинку, ОСОБА_5 перебувала в 3 секції будинку, ОСОБА_6 перебувала в 4 секції будинку та проводили пропускну функцію в під`їзді. Дані обставини зафіксовано засобами відеофіксації під час інспекційного відвідування.

Також інспектором праці було складено Вимогу про надання документів № 517 від 22.02.2019, якою керівника ОСББ «Миколи Лебедева 4/39-А» було зобов`язано у строк до 12 год. 00 хв. 25.02.2019 надати документи необхідні для проведення інспекційного відвідування.

На виконання вимоги № 517 ОСББ «Миколи Лебедєва 4/39-А» надало копії цивільно-правових договорів укладених з громадянами - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення

Згідно з абзацом сьомим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно до частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що аналізуючи зміст наданих договорів з зазначеними працівниками, предметом цих договорів є процес праці, а не її кінцевий результат. Жодним пунктом договору не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, що повинні були бути відображені в акті їх приймання. Не містяться у них і відомості щодо того, який саме конкретний результат роботи повинен передати виконавець замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик. Також не надані акти прийому-передачі робіт, звіти про сплату ЄСВ за цивільно-правовим договором.

Також, цивільно-правові договори містять загальні неконкретні відомості про виконувану роботу, відсутній конкретно визначений результат роботи, обсяг, етапи роботи.

Позивачем не надано доказів стосовно того, що за даними цивільно-правовими угодами були сплачені податки та збори, такі як: звіт 1ДФ та щомісячний звіт за формою Д4, які подаються до органів ДФС.

За змістом статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 Кодексу законів про працю України).

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 04.09.2019 у справі №480/4515/18 та від 26.09.2019 у справі № 0440/5828/18.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, договори з громадянами на використання їх праці можуть укладатися відповідно до трудового або цивільно-правового законодавства, при цьому слід розрізняти особливості цих договорів.

Цивільно-правовий договір - це угода між громадянином і організацією (підприємцем, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства (підприємця) індивідуально визначену роботу.

Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою.

Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що аналіз змісту наявних у матеріалах справи укладених між позивачем та громадянами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 договорів та складених на їх виконання актів прийняття-передачі виконаних робіт дають підстави для висновку, що останні перебувають поза межами правового регулювання цивільного законодавства, адже, містять фіксований розмір вартості послуг без застереження щодо їх обсягу та змісту, не визначають порядок надання таких послуг, надання таких послуг є систематичним, без урахування їх якості, кількості та кінцевого результату. Предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат.

Крім того, даний висновок суду першої інстанції зроблено також з урахуванням пояснень осіб, які були допитані у якості свідків.

Враховуючи, що під час проведення перевірки позивача не було надано документів, підтверджуючих працевлаштування зазначених осіб, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення позивачем вимог статей 21, 24 Кодексу законів про працю України, щодо допущення працівника до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Твердження апелянта, що до розміру внеску на утримання будинку та прибудинкової території не закладені витрати на такі послуги, як послуги консьєржів, дані витрати не передбачені кошторисом ОСББ, штатним розкладом дана посада також не передбачена, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дана обставина не спростовує надання встановленими особами послуг позивачу, які мають чітку класифікацію у Класифікаторі професій - консьєрж код 9141.

Крім того, доводи що позивач не є стороною цивільно-правових угод, не встановлює графік робочого часу, не здійснює керівництво над особами, що надають послуги консьєржів співмешканцям і не здійснює оплату праці таким особам також жодним чином не спростовує встановлені обставини, оскільки факт надання послуг встановлено, з особами які їх надавали не укладали трудові договори, що є порушенням норм чинного законодавства.

Щодо доводів позивача відносно несвоєчасного повідомлення його про розгляд справи про накладення штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Постанови №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Згідно з пунктом 4 Постанови №509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У відповідності до пункту 6 Постанови №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до пунктів 7-8 Постанови №509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якої її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Отже, постанова про накладення штрафу складається за результатами розгляду справи про порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення. При цьому, про розгляд справи уповноважена посадова особа зобов`язана повідомити суб`єкта господарювання та роботодавця не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що Держпраці направило позивачу рекомендованим поштовим відправленням лист про розгляд справи про накладення штрафу № 4.3/3/19/4950 від 13.03.2019, тобто повідомлення про розгляд справи надіслано більш ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу у відповідності до вимог пункту 6 Постанови №509.

Крім того, в даному конкретному випадку, позивач мав можливість подати пояснення, заперечення, усі наявні у нього докази на підтвердження своєї позиції та спростування висновків інспекційного відвідування під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем не було надано документів, підтверджуючих працевлаштування встановлених осіб, висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог ст.ст. 21, 24 КЗпП України, щодо допущення працівника до роботи без укладання трудового договору є правомірним, тому постанова від 22.03.2019 №КВ517/1521/АВ/ТД/ФС-225 про застосування штрафу у розмірі 1 377 090,00 грн є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Миколи Лебедєва 4/39 А» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29.05.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна