Справа № 640/1410/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Київ № 640/1410/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

за позовом Приватного підприємства «Р.В.Ц.»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Р.В.Ц." звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 28.11.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у загальному розмірі 558 102,86 грн.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Конституцію України, закони України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції», Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, та зазначає про протиправність рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 28.11.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у загальному розмірі 558102,86 грн, оскільки факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу, стягнення і відповідальності. Одночасно позивач зазначає, що рішенням суду зобов`язано Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві звільнити Приватне підприємство «Р.В.Ц.» від сплати єдиного внеску за період з серпня 2014 року по грудень 2015 року.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджену наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, та зазначає, що оскільки за період 23.12.2014-07.12.2015, 21.01.2015-20.09.2019 сплата єдиного соціального внеску на відповідний рахунок не було здійснено в термін, визначений Законом, в ІКП виникла недоїмка, на підставі якої винесено рішення № від 28.11.2019.

Разом з тим, від відповідача надійшли клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України. В обгрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві в результаті детального аналізу Інтегрованої картки платника - Приватного підприємства "Р.В.Ц." виявлено помилкове нарахування штрафних санкцій та пені у рішенні від 28.11.2019 № на загальну суму 558 102,86 грн, в зв"язку з чим були вжиті заходи щодо коригування та приведення у відповідність Інтегрованої картки платника податків - позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про закриття провадження у справі з підстав відсутності доказів на підтвердження скасування рішення від 28.11.2019 № та враховуючи заперечення позивача щодо закриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 28.11.2019 застосовано до Приватного підприємства «Р.В.Ц.» штраф у розмірі 388,27 грн за період з 23.12.2014 по 07.12.2015, штраф у розмірі 155 289,84 грн за період з 21.01.2015 по 20.09.2019 та нараховано пеню у розмірі 402 424,75 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватним підприємством «Р.В.Ц.» подано скаргу.

Рішенням Державної податкової служби України від 09.01.2020 № 1016/6/99-00-08-01-01-06, яким рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 28.11.2019 без змін, а скаргу без задоволення.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з пунктом 2 частини статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як зазначено в частині 4 статті 5 Закону № 2464-VI обов`язки платників єдиного внеску виникають у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Приписи частини 2 статті 6 Закону №2464-VI встановлюють, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та зарахуванням штрафів.

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI за неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону №2464-VI).

Згідно із положеннями частини 15 статті 25 Закону №2464-VI рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Відповідно до розділу VI Наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Інструкція №449) до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Між тим, пунктом 1 розділу VII Інструкції № 449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (пп. 2 п. 2 розділу VII Інструкції № 449).

Як встановлено судом, Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві застосовано до Приватного підприємства «Р.В.Ц.» штраф у розмірі 388,27 грн за період з 23.12.2014 по 07.12.2015, штраф у розмірі 155 289,84 грн за період з 21.01.2015 по 20.09.2019 та нараховано пеню у розмірі 402 424,75 грн.

Разом з тим, як вбачається із клопотань відповідача про закриття провадження у справі, Головним управлінням ДПС у м. Києві в результаті детального аналізу Інтегрованої картки платника - ПП «Р.В.Ц.» було виявлено помилкове нарахування штрафних санкцій та пені у рішенні від 28.11.2019 № на загальну суму 558 102,86 грн, в зв`язку з чим Головним управлінням ДПС у м. Києві вжиті заходи щодо коригування та приведення у відповідність Інтегрованої картки платника податків - позивача.

Одночасно відповідач зазначив, що в Інтегрованій картці платника відсутні відомості щодо заборгованості ПП «Р.В.Ц.» зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за рішенням № від 28.11.2019, оскільки вказане рішення виведене з ІТС «Податковий блок».

На підтвердження своєї позиції відповідачем надано копію Інтегрованої картки ПП «Р.В.Ц.» за 2020 рік, відповідно до якої відсутня недоїмка зі сплати єдиного внеску та обліковується переплата.

Судом розглянуто надану відповідачем Інтегровану картку платника податків - позивача, відповідно до якої за станом на 11.03.2020 міститься інформація щодо зменшення боргу по пені ЄВ нарахованим у минулих роках (рішення №) в зв`язку з надходженням ухвали суду від 30.01.2020 у даній справі.

Дана інформація також підтверджується наданою позивачем роздруківкою з особистого кабінету, відповідно до якої обліковується переплата в розмірі 38 977,51 грн. та зменшено розмір єдиного внеску та пені.

При цьому, суд зазначає, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається Законом № 2464-VI, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Інструкцією № 449 не визначений порядок відкликання рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Разом з тим, статтею 60 Податкового кодексу України визначений загальний порядок відкликання рішень контролюючого органу, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;

контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

При цьому, суд звертає увагу, що ухвала суду у даній справі (з прийняттям якої до Інтегрованої картки позивача внесені коригування щодо відсутності недоїмки) є підставою для зупинення перебігу строку сплати штрафних санкцій та пені до винесення судом рішення у справі (пункт 9 VII Інструкції) та не є в розумінні статті 60 Податкового кодексу України підставою для відкликання спірного рішення.

Разом з тим, під час розгляду справи суду не пред`явлено рішення контролюючого органу про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина перша статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що в межах даної справи відповідачем не доведено вчинення відповідачем дій/прийняття рішень, які б стали підставою для визнання спірного рішення відкликаним, посилання на дані Інтегрованої картки платника податків не може бути взято судом до уваги як належний доказ, оскільки містить інформацію для службового користування сторін та не має ознак обов"язкових приписів.

З урахуванням наведеного, враховуючи позицію відповідача щодо помилковості нарахування позивачу штрафних санкцій та пені у рішенні від 28.11.2019 № на загальну суму 558 102,86 грн та з метою належного захисту порушеного права позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 28.11.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у загальному розмірі 558 102,86 грн.

При цьому, суд бере до уваги доводи позивача, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2018 у справі № 826/20310/16, яке набрало законної сили, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Подільському районі міста Києва Головного управління ДФС у м.Києві на підставі заяви Приватного підприємства "Р.В.Ц." від 09.11.2016р. №09/11-1 звільнити приватне підприємство "Р.В.Ц." (код 30956546) від сплати єдиного внеску за період з серпня 2014 року по грудень 2015 року в сумі 282757,49грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства «Р.В.Ц.» (вул. Кирилівська, 82, офіс 256, м. Київ, 04080, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 28.11.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у загальному розмірі 558 102,86 грн..

3. Стягнути на користь Приватного підприємства «Р.В.Ц.» (вул. Кирилівська, 82, офіс 256, м. Київ, 04080, ) судові витрати у розмірі 8 371 (вісім тисяч триста сімдесят одна) грн. 55 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева