Справа № 400/799/20
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 р. № 400/799/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Державної служби України з безпеки на транспорті, пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135

про:визнання протиправною та скасування постанови від 13.11.2019 р. № 121604,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (уточнена позовна заява від 17.02.2020 р.) до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області від 13.11.2019 р. № 121604.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до нього застосовано штраф як до суб`єкта господарювання, яким він не є. Перевізником у спірних правовідносинах була інша особа. Отримання дозволу на перевезення подільних вантажів законом не передбачено, що виключає притягнення до відповідальності за перевищення вагових параметрів у разі відсутності такого дозволу. Підстав для винесення оскаржуваної постанови за результатами рейдової перевірки у відповідача не було.

12.03.2020 р. відповідач подав відзив на позов, відповідно до якого згідно з актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про зважування, позивачем допущено перевищення вагових обмежень. Дозвіл на проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування був відсутній. Відповідач наголошує на обов`язку власника транспортного засобу у разі його передачі в тимчасове користування здійснити перереєстрацію, а водій під час перевезення вантажів зобов`язаний надавати до перевірки документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб. У наданій водієм товарно-транспортній накладній від 01.10.2019 р. автомобільним перевізником вказано ПП ОСОБА_1. В акті перевірки водій підтвердив перевищення вагових параметрів.

18.03.2020 р. представником позивача подано відповідь на відзив, де вказано, що перереєстрація транспортного засобу не вимагається під час передачі транспортного засобу іншій особі. На водія транспортного засобу не складався протокол про керування незареєстрованим транспортним засобом на підставі ст. 121 КУпАП України. З`ясування тієї обставини, хто був перевізником, є обов`язком відповідача. Під час заповнення товарно-транспортної накладної вантожовідправником допущено помилку в зазначенні перевізника.

За клопотанням представників сторін справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF FT 95.380, реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепу Schwarzmuller SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. с. 24).

На підставі довіреності від 09.02.2017 р. позивач строком на три роки передав право експлуатації, управління, технічного обслуговування спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF FT 95.380, реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізованого напівпричепу Schwarzmuller SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 (а. с. 26).

02.10.2019 р. посадовими особами Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт № 178079 (а. с. 37). В акті зафіксовано, що 02.10.2019 р. на автодорозі Київ-Одеса 210 км + 450 м проведено перевірку транспортних засобів позивача DAF FT 95.380, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Schwarzmuller SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 . Перевіркою виявлено порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 879 та п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень.

Того ж дня складено довідку № 044785 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт № 035564 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок № 901 плати за проїзд великовагового транспорту автомобільними дорогами загального користування (а. с. 33-35).

Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області позивачу направлено запрошення на розгляд справи на 07.11.2019 р.

За результатами перевірки Управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області винесено постанову від 13.11.2019 р. № 121604 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон № 2344), а саме: перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. Вказаною постановою вирішено стягнути з позивача 34000,00 грн штрафу (а. с. 38).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

У відповідності до ст. 60 Закону № 2344 адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Отже, відповідно до Закону № 2344 суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт виступає саме автомобільний перевізник.

За визначенням ст. 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України" власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

Відповідачем при здійсненні перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт не встановлено, чи є позивач перевізником вантажу. У транспортній накладній від 01.10.2019 р. № 173516 автомобільним перевізником зазначено ПП ОСОБА_1 (а. с. 36), однак інформація про перевізника вказана вантожовідправником помилково, оскільки позивач не зареєстрований як фізична особа-підприємець та не здійснює підприємницької діяльності.

Транспортні засоби позивача використовуються у підприємницькій діяльності його дружиною ОСОБА_3 , яка має статус фізичної особи-підприємця (а. с. 28-30). Позивач видав довіреність на ім`я ОСОБА_3 , у тому числі, на експлуатацію транспортних засобів DAF FT 95.380, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Schwarzmuller SPA-3E, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Твердження відповідача щодо необхідності здійснення перереєстрації транспортного засобу на особу, яка фактично ним користується, у даній справі не є предметом доказування, оскільки штраф на позивача накладено саме за перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. Докази притягнення позивача або водія транспортного засобу до відповідальності за нереєстрацію транспортного засобу в матеріалах справи відсутні та не є предметом розгляду в даній справі.

Таким чином, відповідачем не доведено, що саме позивач був перевізником вантажу, що виключає його відповідальність за перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

Щодо факту перевищення транспортним засобом позивача вагових параметрів, суд зазначає таке.

З акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 035564 вбачається, що транспортним засобом позивача перевищено нормативи вагових параметрів, а саме: повна фактична маса 57,25 т (нормативно допустима - 544 т); осьові навантаження - 7,70 т, 16,45 т, 33,10 т (нормативно допустиме 11 т, 11 т, 24 т відповідно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку № 879).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється (п. 18 Порядку № 879).

У відповідності до пп. 2, 3 п. 2 Порядку № 879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно з ч. 1 п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п. 9 розділу II "Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування", затверджених наказом Мініфраструктури від 28.07.2016 р. № 255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 відсотки та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. При цьому довідка повинна містити показники зважування, видані спеціалізованим обладнанням по кожній осі окремо, а також підсумок загальної маси шляхом додавання кожної з осей.

Методика, про яку йдеться у п. 2 Порядку № 879 та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртестандартом), не затверджена.

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 173516 транспортний засіб позивача перевозив подільний сипучий вантаж - сою.

Отже, оскільки транспортний засіб позивача перевозив сипучий вантаж, який є рухомим під час маршруту транспортного засобу, його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування (в якій би був передбачений реальний відсоток похибки навантаження на вісі для сипучих вантажів), з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагових обмежень.

З огляду на викладене, висновок відповідача щодо перевищення транспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів є необґрунтованим.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови, що є підставою для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 840,80 грн (а. с. 39), що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області від 13.11.2019 р. № 121604 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області від 13.11.2019 р. № 121604.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ідентифікаційний код 39816845) судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата складення повного судового рішення 01.06.2020 р.

Суддя Н.В. Лісовська