Справа № 160/7388/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01 червня 2020 року Справа № 160/7388/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_1 підполковник запасу Збройних Сил України з 1991 р. по 21.12.2010 р. проходив службу у Збройних Силах України. На даний час перебуває на обліку Головного управліня Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
У зв`язку зі зняттям обмежень передбачених Постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 № 103, 04.06.2019 року, ОСОБА_1 , звернувся із заявою до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, в якій просив відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2018 р., на підставі діючих норм ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військо службовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» з урахуванням останньої штатної посади перед звільненням - заступника начальника відділу інженерно-технічних частин Департаменту фізичного захисту, життєдіяльності, охорони праці та цивільного захисту Міністерства палива та енергетики України та основних та додаткових видів грошового забезпечення. До заяви, як зазначає позивач, додав довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 30.05.2019р. № 53 видану Державним підприємством «38 відділ інженерно-технічних частин» (далі за текстом - ДП «38 ВІТЧ») та Постанову ШААС № 826/3858/18.
Відповідно до відповіді суб`єкта владних повноважень від 01.07.2019 р. № 4307/Г-09, надану позивачем довідку, залишено без виконання та повідомлено, що у разі не згоди у ОСОБА_1 , є право на її оскарження в органах вищого рівня або у судовому порядку.
Позивач вважає, протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в безпідставній відмові ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті 100% визначеного пенсійного забезпечення відповідно до норм чинного законодавства з урахуванням останньої штатної посади на день звільнення з військової служби у запас і додаткових видів грошового забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2019 р. було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.2 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка від 01.06.2020 р. №95, складена начальником відділу управління персоналу А.В. Шевченко, в тексті якої зазначено, що суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Жукова Євгенія Олексіївна перебувала у щорічній відпустці, а саме: з 04.05.2020 р. по 08.05.2020 р.; з 12.05.2020 р. по 15.05.2020 р.; з 18.05.2020 р. по 22.05.2020 р.; з 25.05.2020 р. по 29.05.2020 р.
Отже, рішення у даній адміністративній справі, враховуючи зупинення провадження у даній справі та приймаючи до уваги п.3 Розділу VI «Прикінцеві положення», яким визначено, що Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), приймається 01.06.2020 р.
Відповідно до ст. 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ОСОБА_1 , відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 р. № 1522, з 01.01.2007 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ЗУ від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Що стосується позовних вимог в частині виплати позивачу 100% суми підвищення пенсії визначеного станом на 01.01.2018 р., представник відповідача зазначає наступне.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, розміри соціальних виплат залежать від фінансово-економічних можливостей держави. Так, згідно висновку Конституційного Суду України зробленого у своєму рішенні від 25,01.2012 № Зрп/2012, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ (у редакції Закону України від 06.12.2016 р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України") усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України,
Відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно о Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких ших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі-рядок № 45), пенсії призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
З урахуванням повноважень, наданих Законом № 2262-ХІІ, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103)у якою, зокрема, визначено умови, порядок проведення перерахунку пенсій та виплати перерахованих пенсій.
Пунктом 2 Постанови № 103 встановлено, що виплата перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводиться з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 р- - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. * 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням по судовій справі № 826/3858/18 від 12 грудня 2018 року визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, та зобов`язав Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні,, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.
Постановою суду скасовано рішення Уряду щодо правомірності проведення з 1 січня 2018 р. перерахунку пенсій, призначених за нормами Закону № 2262 до 1 березня 2018 року скасовано визначені Урядом умови і розміри перерахунку пенсії із врахуванням грошового забезпечення, встановленого постановою №704, а також порядок виплати перерахованих коштів.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як орган державної влади, діяло в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Що стосується складових грошового забезпечення які враховуються під час перерахунку пенсії, представник відповідача зазначає наступне.
Відповідно до Порядку передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 р. № 1522, з 01.01.2007 р. на Пенсійний фонд України покладені функції лише з призначення і виплати пенсії, а функції розрахунку вислуги років, визначення розміру грошового забезпечення чи окремих його складових для обчислення пенсій, належить до компетенції уповноваженого органу того міністерства або відомства, звідки військовослужбовця або особу рядового чи начальницького складу було звільнено зі служби.
Відповідно до п. 9 Порядку № 45 Головне управління має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, Головне управління не має.
Таким чином, Головне управління не наділено повноваження визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, відповідальність за внесення тих чи інших складових грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії покладається на установу, якою видавалась довідка.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі № 21-322а14 (№ рішення в ЄДРСР 42010782), де Верховний Суд України вказав, що «за змістом положень пункту 24 Порядку органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках».
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у своєму Рішенні від 13 березня 2019 року по зразковій адміністративній справі № 240/6263/18 (адміністративне провадження № Пз/9901/1/19) зазначивши, що відповідно до Порядку № 45 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснює перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від Житомирського обласного військового комісаріату, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення позивача, в тому числі складові грошового забезпечення, передбачена додатком 2 Порядку № 45.
Права самостійно визначати розміри грошового забезпечення позивачу територіальний орган Пенсійного фонду України не має.
Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Норми, які визначають механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, встановлені ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.
Відповідно до п. 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Проте, вимогами ч. З ст. 52 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Таким чином, цією або жодною іншою нормою Закону № 2262-ХП, який у спірних правовідносинах є спеціальним, не передбачено можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування.
Відповідач зобов`язаний нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.01.2018 року не 50%, і не 75% від суми підвищення пенсії, як то передбачено п. 2 Постанови № 103, а в розмірі 100% керуючись вимогами діючого законодавства України.
Крім того, у звязку із скасуванням п. 2 Постанови № 103 рішенням Окружного рупністративного суду м. Києва у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.
Відмова відповідача у виплати пенсії позивачу у повному обсязі у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань є неприпустимою, безпідставною і протиправною, оскільки гарантовані виплати. Пільги, тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.
Крім того, відмова пенсійного органу у проведенні позивачу виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване ст.. 1 Першого протоколу Конвенції право мирно адіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і примано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти гах виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть юсилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).
Позивач зазначає, що зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2ОО4, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи зрочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат іостанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10, зразкова справа№ 160/3586/19).
Таким чином, позивач вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність постанови Кабінету Міністрів України про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1,2 Постанови № 103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких 1 тих осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних равовідносин, встановлені розміри, види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до ч.2 ст.55 ЗУ 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Що стосується складових грошового забезпечення, які враховуються під час перерахунку пенсії, повноважний представник позивача зазнача наступне.
Посилання відповідача на постанову Верховного Суду по зразковій адміністративній справі № 240/6263/18, як на підставу для відмови у позові є безпідставною та необгрунтованою. Оскільки ОСОБА_1 був відряджений для виконання службових обов`язків до ДП «38 ВІТЧ», а позивач по справі № 240/6263/18 проходив службу у Збройних силах України.
Згідно пункту 3 Порядку № 45 встановлено, що особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі відок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, фганізаціями і підприємствами.
Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше непередбачено цим Порядком.
Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до урядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.
Отже, довідка про розмір грошового забезпечення видається тим органом з якого особу звільнено із служби у ув`язку з виходом на пенсію, а згодом довідка надсилається до державного органу у якому особа проходила службу до відрядження для виконання службових обов`язків, а останні надсилають її до органів Пенсійного фонду.
З огляду на викладене, вбачається, що військовослужбовець, відряджений до ДП «38 ВІТЧ», право на перерахунок пенсії на підставі довідки ДП «38 ВІТЧ» «про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій» № 53 від 30.05.2019р.
ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області в якій просив відповідача здійснити перерахунок своєї пенсії з 01.01.2018 року на підставі діючих норм Закону ни «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», юстанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів країни № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової змоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військо службовцям надстрокової ужби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів ншніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» з урахуванням останньої штатної посади іеред звільненням заступника начальника відділу інженерно-технічних частин Департаменту шчного захисту, життєдіяльності, охорони праці та цивільного захисту Міністерства палива та їргетики України та основних та додаткових видів грошового забезпечення. До заяви надав .свідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від )19р. № 53 видану ДП «38 ВІТЧ». Проте, відповідачем було безпідставно відмовлено в задоволенні такої заяви.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 63 Закон № 2262- XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами т час перерахунку.
Тож, довідка № 53 від 30.05.2019 р., в якій визначені складові грошового забезпечення, що враховуються під час перерахунку пенсії і видана уповноваженим органом та заява Позивача є достатньою підставою для перерахунку пенсії.
Крім того, позивач в своєму позові не ставить вимогу до відповідача стосовно визначення розміру грошового забезпечення або змінювати їх.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/3858/18 було визнано не тільки протиправними та нечинними пункти 1,2 Постанови № 103, але й також зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45, яким були введені обмеження щодо видів грошового забезпечення для військовослужбовців. Тому, посилання Відповідача на те, що форма довідки про розмір грошового забезпечення, в тому числі складові грошового забезпечення повинні відповідати додатку 2 Порядку № 45 є безпідставними.

Таким чином, відповідач зобов`язаний перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсійне забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої Постановою №704 з урахуванням останньої штатної посадти на день звільнення з військової служби у запас, та основних і додаткових видів грошового забезпечення відповідно до вимог Закону №262-XII і Постанови №393.

Суд зазначає, що станом на 01.06.2020 р. повноважним представником третьої особи будь-яких пояснень, заяв чи клопотань на адресу суду направлено не було.

Відтак, позиція третьої особи стосовно даної позовної заяви суду невідома.

04.05.2020 р. повноважним представником позивача, шляхом поштового зв`язку, було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву про уточнення позовних вимог від 04.05.2020 р. вх.№27004/20, в тексті якого зазначено наступне.

Існує вірогідність того, що у разі задоволення позовних вимог в редакції від 31.07.2019 р. відповідач відмовиться виконувати судове рішення, як це відбулось по аналогічній адміністративній справі № 160/7398/19. Свою відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області мотивує тим, що оскільки в резолютивній частині рішення відсутнє зобов`язання на виконання саме довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії видану Державним підприємством «38 відділ інженерно-технічних частин», а тому Відповідач не мусить виконувати в цій частині зобов`язання щодо врахування під час перерахунку пенсійного забезпечення як додаткових видів грошового забезпечення так і останньої штатної посади на день звільнення з військової служби у запас.

На підставі викладеного вище, та з урахуванням ч.1 ст.47 КАС України, повноважний представник позивача просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2018 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням повної суми підвищення (100%) з 01.01.2018 р.; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно повернення без виконання довідки ДП «38 ВІТЧ» про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 30.05.2019 р. № 53; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки ДП «38 ВІТЧ» про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 30.05.2019 р. № 53; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати: судовий збір у розмірі 3218,4 гри. та витрати на правничу допомогу 5000 грн.

05.05.2020 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, шляхом поштового зв`язку, повноважним представником позивача було направлено додаткові пояснення від 05.05.2020 р. вх.№27339/20, в тексті яких зазначено наступне.

Стосовно органів, які уповноважені надавати довідки про розмір грошового забезпечення.

Відповідно до абз.4 п. З Порядку № 45 (в редакції, що діяла на момент звернення до суду) «особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами,.

Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України» (абз.6 п. З Порядку № 45).

Така ж позиція була викладена Міністерством соціальної політики України у абз. 7 роз`яснень № 0087/0/2-18/21 від 30.03.2018р. на лист Міністерства оборони України від 06.03.2018 р. № 3/6/648 щодо перерахунку пенсій особам, відрядженим для роботи до органів державної влади,органів самоврядування або до сформованих ним органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади (копія листа надається, оригінал знаходиться в Міністерстві соціальної політики України, Міністерстві оборони України).

Отже, з цього випливає, що спочатку, довідка про розмір грошового забезпечення видається тим органом в якому особа працювала до звільнення із служби у ув`язку з виходом на пенсію, а потім вона надсилається до державного органу у якому особа проходила службу до відрядження для виконання службових обов`язків, а вже останні надсилають її до органів Пенсійного фонду.

З огляду на викладене, вбачається, що військовослужбовець, відряджений до ДП «38 ВІТЧ», має право на перерахунок пенсії на підставі довідки ДП «38 ВІТЧ» «про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій» № 53 від 30.05.2019р.

Чинним законодавством передбачено право особи, якій призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» подавати до органів, що здійснюють пенсійне забезпечення, додаткові документи з метою перерахунку призначеної пенсії на підставі заяви пенсіонера, відповідно й отримувати необхідні довідки в державних органах, які уповноважені їх видавати.

Таким чином, довідка № 53 від 30.05.2019р., в якій визначені складові грошового забезпечення, що враховуються під час перерахунку пенсії, видана уповноваженим органом яким є ДП «38 ВІТЧ», а заява Позивача є достатньою підставою для перерахунку пенсії.

В довідці ДП «38 ВІТЧ» «про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій» № 53 від 30.05.2019р., зазначена остання штатна посада на дату звільнення ОСОБА_1 із служби у зв`язку із виходом на пенсію, а саме - заступника керівника відділу інженерно-технічних частин Департаменту фізичного захисту, життєдіяльності, охорони праці та цивільного захисту Міністерства палива та енергетики України, що відповідає нормам чинного законодавства ст.43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 7 абз.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військо службовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Проте, з прийняттям 21.02.2018 р. Кабінетом Міністрів України постанови № 103, відповідач здійснив перерахунок пенсії з 1 березня 2018 p., з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади, а саме: начальника штабу - заступника командира 111 окремого інженерно-технічного батальйону 38 відділу інженерно-технічних частин (військова частина НОМЕР_2 ) Центрального спеціалізованого будівельного управління Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства Оборони України.

Відповідач при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ДП «38 ВІТЧ» «про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій» № 53 від 30.05.2019р., повинен, за-бажанням заявника, враховувати грошове забезпечення за посадою заступника керівника ВІДДІЛУ інженерно-технічних частин Департаменту фізичного захисту, життєдіяльності, охорони праці та цивільного захисту Міністерства палива та енергетики України.

Щодо складових грошового забезпечення, представник відповідача зазначає наступне.

Проаналізувавши Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ та Постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військо службовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», судці ВП ВС дійшли висновку, що до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, належать щомісячні основні види грошового забезпечення:посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років,а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Верховний Суд роз`яснив, що норма ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" міститься в розд. V "Обчислення пенсії", тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Орган виконавчої влади не уповноважений і не вправі змінювати перелік складових грошового забезпечення, які встановлені ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Посилання відповідача на дію п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018р. № 103 та п.5 і додатку 2 Порядку № 45, під час перерахунку пенсії без врахування всіх складових грошового забезпечення військовослужбовців є безпідставними.

Відповідно до Листа Міністерства юстиції України № Н-35267-18 від 30.01.2009р. «вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм» Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

В своїй діяльності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повинні були застосовувати не положення п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018р. № 103, а нормативно-правові акти найвищої юридичної сили: Закон № 2011-XII, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців та Закон № 2262-ХІІ, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом останнього, копія якого міститься в матеріалах справи.

З 01.01.2011 р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", що підтверджується копією розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі № (Міноборони) від 01.01.2011 р.

Відповідно до перерахунку пенсії ОСОБА_1 по пенсійній справі № (Міноборони) від 01.07.2018 р. пенсія позивачеві була перерахована на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р. та після такого перерахунку виплачувалася позивачеві у розмірі 5 458,32 грн., що складалось з відповідних сум грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад 5070,00; оклад за військове звання 1410,00; процентна надбавка за вислугу років 45 % - 1410,00; процентна надбавка за вислугу років 45 % - 2916,00 грн. Всього 9 396,00 грн. Основний розмір пенсії: 50 % грошового забезпечення (вислуга років 20) у розмірі: 4698,00 грн. Доплата до попереднього розміру пенсіх (пост.КМУ 103 ВІД 21.02.2018 Р.) 760,32 грн. Підсумок пенсії з надбавками 5 459,32 грн. Підстава перерахунку (ГЗ згідно ПКМУ №704) ПКМУ №103 від 21.02.2018 р. п.1 перерахунок з 01.01.2018р.). З 01.07.2018 р. 5458,32 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у наведеній справі, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

04.06.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку та виплати пенсії у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р. з 01.01.2018р., що підтверджується змістом відповідної заяви.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.07.2019 р. №4307/Г-09 «Про надання відповіді» було зазначено про те, що пенсія йому перерахована з 01.01.2018р. на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р. та №103 від 21.02.2018р. та в даний час Кабінетом Міністрів України не затверджено Порядку проведення перерахунку пенсій на інших умовах.

В матеріалах справи міститься довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів від 17.05.2018 р. відносно ОСОБА_1 , відповідно до тексту якої судом встановлено, що посадовий оклад складає 5 040,00 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) 1 410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45 %) 2 916,00 грн. Всього 9 396,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частина вісімнадцята статті 43 Закону №2262 встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону №2262 перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок №45, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Згідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова КМУ №103) відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ №704).

Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №103 визначено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Згідно до пункту 6 Постанови КМУ №103 внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема у постанові Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393", а саме пункт 5 викладено в такій редакції:"5. Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.".

Вказаною Постановою КМУ №103 також установлено, що у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій зазначаються лише розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою.

Пунктом 2 Постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців у разі зміни розміру їх грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку № 45.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Аналізуючи все вищевикладене, можна дійти висновку, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №103 визначено, що призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

В силу приписів статті 63 Закону № 2262, пункту 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103. При цьому, Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним у Порядку № 45.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 скасовано.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 в частині внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 є чинними.

Отже, з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії. Скасування пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18 не впливає на вказані підстави.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

У зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачеві підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

У зв`язку з чим, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії позивачеві за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, є протиправними.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у своєму рішенні від 06.08.2019р. у зразковій справі №160/3586/19 (Пз/9901/12/19), що набрало законної сили 11.03.2020р.

Дана адміністративна справа відповідає ознакам типової справи, що визначені у рішенні Верховного Суду у справі №160/3586/19 (Пз/9901/12/19).

Відповідно до ч.3 ст.291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій пенсійного органу щодо зменшення розміру пенсії позивачеві за рахунок виплати з 05.03.2019р. по 31.12.2019р. - 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р. з урахуванням вищенаведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставин справи, встановлених судом та вищенаведеної позиції Верховного Суду у зразковій справі №Пз/9901/12/19.

Є безпідставними та відхиляються судом посилання відповідача на те, що постанова Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018р. не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 02.05.2018р. у справі №818/1076/18, оскільки зі змісту пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 вбачається, що нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку, а тому питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії". З огляду на зазначене, суд вважає, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 05 березня 2019 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом №2262, отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності".

Зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у його рішенні від 06.08.2019р. у зразковій справі №160/3586/19 (Пз/9901/12/19), що набрало законної сили 11.03.2020р. та підлягає застосуванню адміністративним судом відповідно до ч.3 ст.291 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачеві за рахунок виплати з 05.03.2019р. по 31.12.2019р. - 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р., суд приходить до висновку, що відповідач, провівши виплату підвищення до пенсії позивача з 05.03.2019р. по 31.12.2019р. у розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р., діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що, провівши виплату підвищення до пенсії позивача з 05.03.2019р. по 31.12.2019р. у розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р., відповідач порушив права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 починаючи саме з 05.03.2019 р., у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 посинаючи з 01.01.2018 р. підлягають частковому задоволенню.

Також підлягають частковому задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з урахуванням повної суми підвишення (100 %) починаючи з 01.03.2018 р.

При цьому, суд зазначає, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно повернення без виконання довідки ДП «38 ВІТЧ» про розмір грошоовго забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 30.05.2019 р. №53.

При цьому, суд зазначає, що задоволенню також підлягають позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно повернення без виконання довідки ДП «38 ВІТЧ» про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 30.05.2019 р. №53, та як наслідок зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки ДП «38 ВІТЧ» про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 30.05.2019 р. №53.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог позивача.

Окрім того, при прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до квитанцій, а саме: від 22.07.2019 р. №00. 0. . 1 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн.. 80 коп.); від 30.04.2020 р. №49056818 за подання заяви про уточнення позовних вимог позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 681,60 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094); третя особа - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Шмідта, буд.16, м. Дніпро, 49006) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового присудження здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 2 798,00 грн. (дві тисячі сімсот дев`яносто вісім грн. 00 коп.).

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.

В тексті позовної заяви зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката становить 5 000 грн.

В підтвердження зазначеного, представником позивача було подано копію договору №19 про надання правової допомоги від 12.04.2019 р., додатку №1 до договору про надання правової допомоги №19 від 12.04.2019 р.; оригінал ордеру ДП №000016 від 30.07.2019 р., копію свідоцтва №0767 на зайняття адвокатською діяльністю від 08.01.1998 р., квитанцію №19 від 12.04.2019 р. на загальну суму 2 500,00 грн.; квитанцію №19/2 від 22.07.2019 р. на загальну суму 2 500,00 грн.

Аналізуючи додані до позовної заяви зазначені вище по тексту документи щодо компенсації витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 в розмірі 5 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.

Справа № 160/7388/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094); третя особа - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Шмідта, буд.16, м. Дніпро, 49006) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні).

У письмовому вигляді матеріали справи містять наступні документи, складені представником позивача: позовну заяву від 02.08.2019 р. вх.№43103/19; клопотання від 12.02.2020 р. вх.№9779/20; заява від 04.05.2020 р. №27004/20, додаткові пояснення від 05.05.2020 р. вх.№27339/20.

Розглянувши копію договору №19 про надання правової допомоги від 12.04.2019 р., додатку №1 до договору про надання правової допомоги №19 від 12.04.2019 р.; оригінал ордеру ДП №000016 від 30.07.2019 р., копію свідоцтва №0767 на зайняття адвокатською діяльністю від 08.01.1998 р., квитанцію №19 від 12.04.2019 р. на загальну суму 2 500,00 грн.; квитанцію №19/2 від 22.07.2019 р. на загальну суму 2 500,00 грн., суд зазначає, що дані документи не містить жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування, а також не відображають суті наданих послуг.

Тобто, матеріали справи, не доводять факту понесення позивачем витрат за складання та подання відповідних процесуальних документів в адміністративній справі № 160/7388/19, оскільки в доданих до матеріалів даної справи підтверджуючих документів щодо оплати професійної правничої допомоги не зазначено номер справи, в якій надавалась відповідна правнича допомога.

Враховуючи те, що наданими до суду, документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд проходить до висновку про відмову у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначена правова позиція викладена Верховним судом у додатковому рішенні від 24 січня 2019 року по справі № 9901/350/18 (провадження №П/9901/350/18), в тексті якого зазначено, що надані до Суду представником позивача копії виписок з його банківського рахунку, на підтвердження того, що позивач поніс витрати на правову допомогу згідно актів приймання-передачі наданих послуг № 01-554 від 30 листопада 2017 року, № 02-554 від 11 червня 2018 року, № 03-554 від 22 жовтня 2018 року, такі витрати не підтверджують, оскільки не містять інформацію про номер справи, чи відповідний акт приймання-передачі наданих послуг згідно з якими були сплачені кошти.

Водночас, посилання у вказаних квитанціях з банківського рахунку представника позивача на договір № 01/16 від 22 грудня 2016 року, не є свідченням того, що кошти сплачувалися за надання правової допомоги саме у справі № П/800/554/16, оскільки згідно вказаного договору адвокат ОСОБА_1 здійснював представництво інтересів позивача не лише в цій справі, а й адміністративній справі № П/800/63/16, кримінальному провадженні № 0000071 та інших провадженнях за участю позивача.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати пов`язані з професійною правничою допомоги адвоката у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 49094); третя особа - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Шмідта, буд.16, м. Дніпро, 49006) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, щодо зменшення розміру виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 починаючи з 05.03.2019 р. протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням повної суми підвищення (100%) з 01.03.2018 р.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно повернення без виконання довідки ДП «38 ВІТЧ» про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 30.05.2019 р. № 53 протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки ДП «38 ВІТЧ» про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій від 30.05.2019 р. № 53.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 798,00 грн. (дві тисячі сімсот дев`яносто вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова