Справа № 234/4100/20
Суддя: Кравченко О. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/4100/20
Провадження № 2-а/234/80/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.

секретар судового засідання Малушка С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №234/4100/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Козловського Романа Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Козловського Р.С, в якому просив скасувати постанову від 27.02.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 27 лютого 2020 року відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. У постанові відповідач стверджує, що ним порушено п.9.8 ПДР, а саме що під час руху по трасі Київ-Харків-Довжанський поза населеним пунктом він керував автомобілем Ford C Max НОМЕР_1 без ввімкнення фар ближнього світла або денних ходових вогнів.

Вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно, з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, ніби-то було вчинено, що суперечить рішенню Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 За таких умов він не мав часу та відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Також не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення не надало йому можливості навіть ніяким чином висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім протоколу, він свою позицію зафіксувати не зміг би. Ніяких пояснень відповідачем у нього не відбиралося, він не міг подати клопотання, скористатися правовою допомогою тощо за такої процедури.

Також позивач посилається на те, що відповідачем взагалі не вірно кваліфіковане правопорушення, що призвело до безпідставного застосування штрафних санкцій, оскільки згідно пункту 9.1 г), 9.8 розділу 9 (Попереджувальні сигнали), попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Разом з тим, частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Отже, за ч.2 ст.122 КУпАП водії несуть адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку (сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою, ліхтаря заднього ходу), а не під час здійснення водієм прямолінійного руху транспортного засобу.

Таким чином, у відповідача не було підстав для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення саме за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку з тим, що зазначена стаття не передбачає відповідальності саме за таке порушення.

Правила дорожнього руху у п.9.8 передбачають обов`язок водія увімкнути ближнє світло фар, проте ст.122 КУпАП не передбачає відповідальності за невиконання цих вимог. Не ввімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби за таких умов підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП (інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу).

Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у межах наданих повноважень та відповідно до вимог законодавства України. Так, позивач своїми діями посягнув на безпеку дорожнього руху, а саме: 27.02.2020 року о 13 годин 25 хвилин на а/д Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем Ford C Max, д/н НОМЕР_1 без увімкненого ближнього світла фар в світлу пору доби, поза межами населеного пункту, чим порушив п.9.8 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП. Посилання позивача на невірну кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення є безпідставним, оскільки дотримання вищевказаного правила слід тлумачити як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, що передбачено диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим діяння Позивача за вказаною нормою інспектором поліції кваліфіковано вірно. На момент розгляду справи поліцейським була наявна відеофіксація правопорушення, що слугувала доказом вини позивача саме даний доказ був покладений в основу рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Інформація про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація, зазначена у п.8 постанови.

Станом на 04.05.2020 року (дата надходження позову на адресу Управління) відеофіксації правопорушення, яка б слугувала доказом у справі, відсутні у зв`язку з її автоматичним знищення з серверу Управління.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом МВС України від 07.11.2015 за №1395, строк зберігання відеозаписів на сервері складає до трьох місяців з моменту збереження такого відеозапису на сервері за наявності технічної можливості. У випадку отримання скарги від особи на рішення, дії чи бездіяльність працівників патрульної поліції, в інших виключних випадках, строк зберігання відеозаписів на сервері може бути продовжено розпорядженням начальника Департаменту патрульної поліції або начальників управлінь патрульної поліції у містах.

Окрім того, зберегти відеоматеріал по даному факту не було і технічної можливості, оскільки сервер Управління патрульної поліції має об`єм можливого накопичення інформації з давністю створення не більше 2-2,5 місяців в залежності від об`єму накопичувальних даних. Тобто, надати відеоматеріал для дослідження суду не має можливості через його автоматичне знищення з серверу Управління.

Відповідач просив повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.04.2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що не заперечує той факт, що фари ближнього світла в автомобілі, яким він керував, не були увімкнені. Він тільки виїхав із села, за яким був розташований пункт патрульної поліції. Коли його зупинили, він вибачився та сказав, що увімкне фари. Але правопорушення, на яке посилається інспектор, не підпадає під дію ч.2 ст.122 КУпАП. Також інспектор порушив його права, оскільки зупинив його та не дав можливості звернутися до адвоката. Він повідомляв інспектору, що не може з ним сперечатися, оскільки не є фахівцем в галузі права, однак ці доводи не прийняти відповідачем.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухав пояснення позивача, вивчив доводи позовної заяви та відзиву, дослідивши у сукупності надані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2020 року інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Козловським Р.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №687437.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , який керував автомобілем Ford C Max, д/н НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 27.02.2020 року о 13 годин 25 хвилин на а/д Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем Ford C Max, д/н НОМЕР_1 без увімкненого ближнього світла фар в світлу пору доби, поза межами населеного пункту, чим порушив п.9.8 ПДР.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 9.8 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

У судовому засіданні встановлено, що факт порушення 27.02.2020 року пункту 9.8 ПДР України позивачем не заперечується. Водночас позивач наполягає на тому, що ч.2 статті 122 КУпАП не передбачає відповідальності за невиконання цих вимог. На думку позивача, не ввімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби за таких умов підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП, яка передбачає єдиних захід впливу попередження та не передбачає жодних штрафних санкцій.

Однак, суд не може погодитись з такою позицією позивача, оскільки пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В даному випадку, ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів, що обумовлює обов`язок його використання протягом певного періоду часу, незважаючи на те, що згідно п. 9.1 ПДР, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також і попереджувальним сигналом.

Тобто, недотримання п. 9.8 ПДР слід тлумачити як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, що передбачено диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП.

Крім того, позивач зазначає про те, що поліцейським незаконно було розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, що суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р.

Суд вважає вважає доводи позивача у цій частині безпідставними, виходячи з наступного.

Зі змісту рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. вбачається, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280Кодексу. Таким чином, аналізуючи зміст вищезазначеного рішення Конституційного суду України, суд приходить до переконання, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення (у скороченому провадженні без складання протоколу про адміністративне правопорушення) відбувається лише за адміністративні правопорушення, визначені законом.

Після ухвалення 26 травня 2015 року Конституційним судом України цього рішення 14липня 2015року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» за №596ІІІ. Відповідно доп.38 ч.1 якого дост.258КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Зазначений закон набрав чинності 08 серпня 2015 року.

Статтею 222 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, які належать до підвідомчості органів Національної поліції України, до яких належить зокрема адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП та не суперечить рішенню Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р.

Посилання позивача на позбавлення його можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, у тому числі на правову допомогу, обґрунтовуються розглядом справи на місці зупинки транспортного засобу, тому також судом до уваги не приймаються.

Враховуючи викладене, постанова серії ДОП18 №687437 від 27.02.2020 року, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 241- 246, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Козловського Романа Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Козловський Роман Сергійович, юридична адреса: м.Полтава, вул.Європейська, 164.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко