Справа № 360/5300/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2020 року Справа № 360/5300/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Національної поліції в Донецькій області, про стягнення витрат,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 2013 по 2018 роки. Так, наказом ДДУВС від 29.08.2014 № 187о/с, який було прийнято на виконання наказу МВС України від 07.08.2014 № 792 «Про переведення курсантів ЛДУВС імені ОСОБА_2 . Дідоренка та ДЮІ МВС України», з 01.09.2014 відповідача було переведено до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на факультет підготовки фахівців для підрозділів слідства і протягом строку навчання вона перебувала на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України. Між позивачем і відповідачем було укладено Договір № 2705 про навчання, який з 01.12.2016 переукладено у Договір № 2900.
Згідно з наказом ДДУВС від 24.02.2017 № 42 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, була направлена у розпорядження ГУНП в Донецькій області для призначення на посади згідно з отриманим фахом.
Відповідно до наказу ГУНП у Донецькій області від 20.03.2017 № 141 о/с відповідач призначена слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області.
21.03.2018 відповідач звернулася до керівництва ГУНП в Донецькій області з рапортом про звільнення зі служби.
Наказом ГУНП в Донецькій області від 26.04.2018 № 166 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до п. 2.3.6 Договору № 2900 від 01.12.2016 підставою відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, є відрахування з навчального закладу чи звільнення з Національної поліції по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору.
Пунктом 3.3 вищенаведеного Договору встановлено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи середнього складу Національної поліції зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.
Позивач зазначив, що відповідач, звільнившись з лав Нацполіції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію», тим самим відмовившись від подальшого проходження служби, порушив умови Договору від 01.12.2016 № 2900, а тому зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням в ДДУВС у сумі 19 745, 43грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року відкрито провадження у справі № 360/5300/19, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
21 квітня 2020 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ГУНП в Донецькій області надійшли пояснення на позовну заяву, відповідно до яких третя особа підтвердила факт проходження служби ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області у період з 20.03.2017 по 02.05.2018. Відповідач була звільнена зі служби в поліції з п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Також, третя особа зазначила, що під час перевірки за фактом звільнення молодого спеціаліста, проведеної начальником сектору кадрового забезпечення Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області, було встановлено, що відшкодовувати державні кошти, затрачені на навчання, ОСОБА_1 не зобов`язується, хоча про свої зобов`язання остання була ознайомлена, що підтверджується її особистим підписом під договором від 01.12.2016 № 2900. Тому, третя особа вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов не скористалася.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України з 2013 по 2018 рік.
Наказом ДДУВС від 29.08.2014 № 187о/с, який було прийнято на виконання наказу МВС України від 07.08.2014 № 792 «Про переведення курсантів ЛДУВС імені ОСОБА_3 та ДЮІ МВС України», з 01.09.2014 ОСОБА_1 було переведено до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на факультет підготовки фахівців для підрозділів слідства.
01.09.2014 між відповідачем, ДДУВС та ГУ МВС в Донецькій області був укладений Договір про навчання № 2705.
01.12.2016 на виконання вимог ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» між ОСОБА_1 , ДДУВС та ГУНП в Донецькій області був укладений Договір № 2900 про навчання у ДДУВС. Відповідно до п. 7.4 вищенаведеного Договору після його підписання Договір № 2705 від 01.09.2014 вважається припиненим.
Згідно з наказом ДДУВС від 24.02.2017 № 42 о/с відповідач, як випускник ДДУВС, була направлена у розпорядження ГУНП в Донецькій області для призначення на посади згідно з отриманим фахом.
Відповідно до наказу ГУНП у Донецькій області від 20.03.2017 № 141 о/с відповідач призначена слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області.
21.03.2018 відповідач звернулася до керівництва ГУНП в Донецькій області з рапортом про звільнення зі служби.
Наказом ГУНП в Донецькій області від 26.04.2018 № 166 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
У зв`язку тим, що в добровільному порядку відповідачем витрати, пов`язані з її утриманням у ДДУВС не відшкодовано, позивач звернувся з даним позовом до суду.
У Статуті Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (у редакції, затвердженій наказом МВС України № 1277 від 30.11.2016 р.) зазначено, що Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ знаходиться у сфері управління Міністерства внутрішніх справ, засновником Університету є держава в особі центрального органу виконавчої влади - Міністерство внутрішніх справ, а тому в спірних правовідносинах позивач виступає саме як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України.
Підстави, порядок та механізм відшкодування Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, визначено ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» та нормами Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 р. № 261 (надалі - Порядок).
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь - яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію»).
Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (п.п. 3,4 Порядку).
За умовами зазначеного контракту від 01.12.2016 № 2900 (пункт 2.3.6), у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з Національної поліції по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, особа, яка проходить службу зобов`язана відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.
Відповідно до п. 3.3 вищенаведеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи середнього складу Національної поліції із служби протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.
В пункті 4 Договору від 01.12.2016 № 2900 зокрема вказано, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим і медичним забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Підпунктом 4.5 вказаного Договору визначено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
З матеріалів справи встановлено, що 02.05.2018 ОСОБА_1 була звільнена зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 26.04.2019 № 166 о/с, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.
З наданої позивачем довідки-розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у ДДУВС за 2014 - 2017 роки від 29.11.2019 № 1031 встановлено, що:
Витрати на продовольче забезпечення у вказаний період склали 1 784, 58грн.;
витрати за теплоенергію 2 918, 53грн.;
витрати з водопостачання та водовідведення - 975,28грн.;
витрати з електроенергії 2 481, 79грн.;
витрати на грошове забезпечення 7 093, 99грн.;
витрати на медичне забезпечення 93, 74грн.;
витрати на речове майно 4 397, 52грн.
Всього: 19 745, 43грн.
Договір від 01.12.2016 № 2900 про навчання ОСОБА_1 у ДДУВС, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, підписаний особисто ОСОБА_1 про що свідчить її підпис на Договорі, а тому вона була ознайомлена зі своїми зобов`язання, зокрема, і щодо встановленого трирічного терміну перебування на службі по закінченню навчання.
В матеріалах адміністративної справи відсутні докази відшкодування відповідачем зазначених витрат, пов`язаних з її утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 19 745, 43грн.
З огляду на вищевикладене, враховуючи фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з її утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ та обгрунтованість заявлених позовних вимог.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз не здійснювалися, то судові витрати не стягуються.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 132, 134, 139, 241, 242 - 246, 255, 262, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складений 26.05.2020.

Суддя О.В. Царікова