Справа № 824/245/20-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/245/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (відповідач) про застосування штрафних санкцій від 30.10.2019р. №000028.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області проведено фактичну перевірку його господарської діяльності в період із 02.10.2019р. по 04.10.2019р., за наслідками якої складено акт (довідку) від 04.10.2019р. та встановлено порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Позивач вказує, що, не погодившись з таким висновком, подав заперечення на акт від 04.10.2019р., однак вони залишені без задоволення. Зазначає, що рішенням від 30.10.2019р. №000028 до нього застосовано штрафні санкції за порушення вимог ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напої, тютюнових виробів та пального» в частині: «Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством», постанови КМУ від 27.12.2010р. №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» та пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України.

Позивач вважає рішення від 30.10.2019р. №000028 протиправним, оскільки вказує, що 05.08.2009р. отримав ліцензію № НОМЕР_1 , закупив алкогольні напої (горілку «Діамант») у ТОВ «ТД Український продукт» (ліцензії від 13.07.2008р. реєстраційні №00042 та №098), що підтверджується видатковою накладною №7613 від 02.10.2019р. та товарно-транспортною накладною №Р7613 від 02.10.2019р. Зазначає, що ТОВ «ТД Український продукт» придбало у фірми «EURO-ALCO» SRL (Республіка Молдова, м.Кишинів, вул.Букурией, 20) горілку марки «Діамант» у посудинах місткістю 10 літрів 990 бутлів, що підтверджується електронним інвойсом та супровідними документами. При митному оформленні за вказаний товар 04.10.2018р. ТОВ «ТД Український продукт» було здійснено попередню оплату за митне оформлення в розмірі 850 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №58712, №58713.

Таким чином, позивач вважає, що товар імпортований ТОВ «ТД Український продукт» було випущено у вільний обіг на митну територію України, а відтак, на думку позивача, митне оформлення, сплата митних платежів здійснені імпортером відповідно до законодавства виключає будь-яке подальше маркування цього товару іншими суб`єктами господарювання. У зв`язку з цим, позивач зазначає, що у нього відсутні підстави для особистого перемаркування товару, який завезено на територію України іншим суб`єктом господарювання, яким розмитнено вказаний товар та сплачено митні збори і платежі за вказаний товар, оскільки, позивач не виготовляв цей товар та не здійснював розлив горілки «Діамант».

Відповідач у поданому до суду відзиві зазначив, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Вказує, що перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 закупив алкогольні напої (горілку «Діамант») у ТОВ «ТД Український продукт», згідно видаткової накладної №7613 від 02.10.2019р. та ТТН №Р7613 від 02.10.2019р. Згідно акту перевірки, на момент проведення перевірки в магазині-барі ( АДРЕСА_1 , біля ставка «Заставна-ІІ», магазин-бар) діяльність у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями здійснювалась, споживачі обслуговувались. В асортименті магазину були тютюнові вироби та алкогольні напої. На момент перевірки в магазині в реалізації знаходилась горілка «Діамант» в бутлях зі скла, ємністю 10л. міцністю 40% в кількості 1 бутль, виробник Республіка Молдова, ціна за 100 гр. 18,0грн. на загальну суму 1800 грн.

Відповідач вказує, що алкогольні напої зберігались та реалізовувались без марок акцизного податку, встановленого зразка України. Крім того, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 у своєму письмовому поясненні від 04.10.2019р. підтверджено факт наявності перелічених у акті перевірки алкогольних напоїв та їх реалізації без марок акцизного податку в магазині-барі. При цьому, таку обставину, підприємець пояснює тим, що підакцизні товари були отримані в такому вигляді від фірми постачальника ТОВ «ТД Український продукт».

Таким чином, відповідач зазначає, що за результатами перевірки встановлено порушення позивачем статті 11 Закону №481 - зберігання, реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка України, а також вимоги Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. №1251.

Відповідач вважає, що позивач зобов`язаний був здійснювати зберігання та реалізацію лише тих алкогольних напоїв, які марковані акцизними марками з дотриманням вимог Положення №1251, а відтак, на його думку, оскаржуване рішення прийнято контролюючим органом правомірно та не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 10.03.2020р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 04.11.1996р. Заставнівською РДА (а.с.10, 40).

Основними видами діяльності позивача є: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Згідно рішення виконкому Заставнівської міської ради від 12.10.2011р. №107 позивачу надано дозвіл на розміщення об`єкту торгівлі у власному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ставка Заставна -2, м.Заставна . Крім того, дозволено торгівлю у вищезгаданому магазині спиртними напоями та тютюновими виробами (а.с.11).

09.08.2019р. позивач отримав ліцензію реєстраційний № НОМЕР_1 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, строком дії з 09.08.2019р. по 09.08.2020р. Згідно указаної ліцензії місце торгівлі визначено за адресою: АДРЕСА_1 ставка Заставна-2 , бар -магазин (а.с.34).

На підставі наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 02.10.2019р. №80/фп "Про проведення фактичної перевірки", посадовими особами контролюючого органу в період з 02.10.2019р. по 11.10.2019р. проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , а саме торгового об`єкту: магазин-бар за адресою: АДРЕСА_3 , за період фінансово-господарської діяльності з 19.02.2017р. по 11.10.2019р. з питань дотримання вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині здійснення господарської діяльності, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального (а.с.15).

За результатами перевірки складено акт (довідку) від 04.10.2019р. №19/24-13-32-01-06/ НОМЕР_2 (а.с.16-17).

В ході перевірки встановлено, що на момент проведення перевірки в барі-магазині, за адресою: АДРЕСА_1 ставка Заставна -2 , в реалізації знаходилась горілка " Діамант " в бутлях зі скла, ємністю 10 л. міцністю 40% в кількості 1 бутля, виробник IM "EURO-ALCO", SRL, MD 2004, Республіка Молдова, дата розливу 03.09.2018р. без марки акцизного податку встановленого зразка, ціна за 100гр. 18,0грн. на загальну суму 1800грн. (а.с.16-17).

Згідно акту (довідки) горілка "Діамант", ємністю 10л. отримана по видатковій накладній від 02.10.2018р. №7613 від ТОВ "ТД Український продукт" (а.с.37).

У письмовому поясненні від 04.10.2019р. позивач підтвердив факт зберігання указаної у акті перевірки горілки та реалізацію її без марок акцизного податку в магазині-барі за адресою: АДРЕСА_1 ставка Заставна-2. Позивачем дана обставина пояснюється тим, що дану горілку отримано ним від ТОВ "ТД Український продукт" за накладною №7613 від 02.10.2019р. (а.с.71).

За результатами проведеної перевірки, відповідачем зроблено висновки про реалізацію позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка України, чим порушено ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та ч. 4 абз. 3 вимог Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. №1251.

Позивачем 21.10.2019р. подано заперечення на акт (довідку) від 04.10.2019р., які листом ГУ ДПС у Чернівецькій області №1554/ФОП/24-13-32-01 від 30.10.2019р. залишені без задоволення, а висновок акту без змін (а.с.18-24).

На підставі висновків викладених в акті перевірки від 04.10.2019р. та висновку від 30.10.2019р., згідно з абз.19 ч.2 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", 30.10.2019р. відповідачем винесено рішення №000028 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за зберігання та реалізацію напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка України (а.с.26-27).

Позивачем подано скаргу на рішення №000028 від 30.10.2019р. Однак рішенням ДПС України від 23.01.2020р. №2861/6/99-00-08-05-06-06 таку скаргу залишено без задоволення, а рішення ГУДПС у Чернівецькій області №000028 від 30.10.2019р. - без змін.

Позивач вважає протиправним прийняте щодо нього контролюючим органом рішення, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. № 2755 - VI (далі - ПК України).

Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право, з-поміж іншого, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

В силу п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.109.1 ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами п.113.1 ст.113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (п.113.3 ст.113 ПК України).

Питання про відповідальність платника податків за правопорушення, пов`язане із обігом підакцизних товарів, як іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, які керуються як нормами ПК України, так і нормами спеціального закону, яким в даному випадку є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995 р. (далі - Закон №481/95).

Статтею 1 Закону №481/95 визначено, що алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Частиною 1 статті 11 Закону №481/95 встановлено вимоги до маркування алкогольної продукції та розливу її в скляну тару. Так, маркування алкогольних напоїв (крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті), які реалізуються в Україні, здійснюється відповідно до Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, та має містити таку інформацію: загальна та власна назви виробу; найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про алкогольний напій, а для імпортованих алкогольних напоїв - найменування та місцезнаходження імпортера (у разі зміни найменування виробника у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство виробник має право зазначати на етикетці своє попереднє найменування протягом 18 місяців з дня зміни його найменування у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство); знак для товарів і послуг; географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); вміст спирту (% об.); місткість посуду; вміст цукру (якщо це регламентується нормативними документами); позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для реалізації на території України).

В силу ст.9 Закону №481/95 спирт етиловий, коньячний і плодовий та зерновий дистилят, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, дистилят виноградний спиртовий, спирт-сирець плодовий, біоетанол, алкогольні напої та тютюнові вироби повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону №481/95 алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів (п.п.14.1.107 п.14.1 ст.14 ПК України).

Підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що маркуванням алкогольних напоїв є наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

З наведеного слідує, що марка акцизного податку підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України алкогольних виробів, а також гарантує їх якість та відповідність стандартам та вимогам визначеним нормативно-правовими актами України.

Зі змісту акту (довідки) перевірки від 04.10.2019р. видно, що на момент перевірки в магазині-барі в реалізації знаходилась: горілка "Діамант" в бутлях зі скла, ємністю 10 л. міцністю 40% в кількості 1 бутля, виробник IM "EURO-ALCO", SRL, MD 2004, Республіка Молдова, дата розливу 03.09.2018р. без марки акцизного податку встановленого зразка, ціна за 100гр. 18,0грн. на загальну суму 1800грн. Указані алкогольні напої зберігались та реалізовувались без марок акцизного податку встановленого зразка України.

Позивач у поданому позові, а також у поясненнях наданих в ході перевірки, не заперечував, що вказані алкогольні напої зберігались та реалізовувались ним без марок акцизного податку встановленого зразка України.

Питання щодо виготовлення, зберігання, продажу марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів врегульовані положеннями ст. 226 ПК України. Так, приписами пунктів 226.5, 226.6 статті 226 ПК України передбачено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється.

Згідно з пунктом 226.3 ст.226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. №1251 (далі - Положення №1251) встановлено, що підприємства - виробники та імпортери алкогольних напоїв і тютюнових виробів подають щомісяця до 10 числа територіальному органу ДФС для задоволення через два місяці потреби в марках за їх видами, платіжний документ на перерахування плати за марки з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення та звіт про використання марок, придбаних попередньому місяці.

Згідно п.8 та 9 Положення №1251 марки продаються суб`єктам господарювання, які відповідно до законодавства є платниками акцизного податку з алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Плата за марки акцизного податку зараховується до державного бюджету і відповідно до бюджетного законодавства використовується виключно для фінансування витрат, пов`язаних з їх виробництвом, зберіганням та реалізацією.

У відповідності до п.226.7 ст.226 ПК України кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Вважаються такими, що не марковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари (п.226.9 ст.226 ПК України).

Пунктом 226.10 ст. 226 ПК України передбачено, що не підлягають маркуванню:

- алкогольні напої і тютюнові вироби, які постачаються для реалізації магазинам безмитної торгівлі безпосередньо вітчизняними виробниками такої продукції за прямими договорами, укладеними між вітчизняними виробниками алкогольних напоїв і тютюнових виробів і власниками магазинів безмитної торгівлі. При цьому переміщення алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що спрямовуються виробниками до магазинів безмитної торгівлі, здійснюється під митним контролем із застосуванням заходів гарантування доставки;

- алкогольні напої і тютюнові вироби, які ввозяться в Україну і розміщуються у митному режимі магазину безмитної торгівлі;

- еталонні (моніторингові) чи тестові зразки тютюнових виробів, які не призначені для продажу вроздріб і ввозяться на митну територію України акредитованими державними випробувальними лабораторіями та/або суб`єктами господарювання, які мають ліцензії на право виробництва відповідної продукції, для проведення досліджень чи випробувань (калібрування лабораторного обладнання, проведення дегустацій, вивчення фізико-хімічних показників, дизайну).

Відповідно до п.228.9 ст.228 ПК України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивач всупереч вище наведеним нормам, здійснював реалізацію та зберігання алкогольних напоїв без додержання порядку маркування, оскільки саме він є продавцем вказаної продукції.

Згідно з п.226.14 ст.226 ПК України для одержання марок акцизного податку імпортер повинен подати продавцю таких марок заявку-розрахунок у трьох примірниках за встановленою продавцем марок формою, платіжні документи, що підтверджують внесення плати за марки та сплату податку до відповідного бюджету. Один примірник заявки-розрахунку залишається у продавця марок акцизного податку, другий - з відміткою продавця марок про сплату податку повертається імпортеру для передачі контролюючому органу, третій - з відміткою продавця марок залишається у покупця (імпортера).

У поданому позові позивач стверджує, що під час перевірки ним здійснювалася реалізація та зберігання алкогольних напоїв іноземного виробництва, а саме горілки "Діамант" виробник Республіка Молдова, імпортер ТОВ "ТД Український продукт", при цьому вказує, що імпортером було здійснено попередню оплату за митне оформлення, тобто сплачено за вказаний товар митні збори і платежі, а відтак, у позивача відсутній обов`язок щодо перемаркування товару, який ввезено на територію України іншим суб`єктом господарювання. Однак, такі доводи позивача є, на думку суду, необґрунтованими, оскільки обов`язок щодо сплати митних платежів за ввезення товару (алкогольних напоїв) на митну територію України та обов`язок щодо маркування алкогольних напоїв та сплати акцизного податку не є тотожними, відтак виконання одного не виключає обов`язок щодо виконання іншого.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, які б підтверджували внесення плати за марки та сплату податку до відповідного бюджету вказаним вище імпортером за ввезення алкогольних напоїв.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 ст.17 Закону №481/95 передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкцій у вигляді штрафів у разі, зокрема: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, відтак суд приходить до висновку, що контролюючий орган правомірно застосував до позивача фінансову санкцію у розмірі 17000,00грн. За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що алкогольна продукція, яка виявлена під час перевірки, у скляній тарі ємністю більше 5 літрів не підлягає маркуванню в силу приписів п.п."в" п.227.1 ст.227 ПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до названої норми ст.227 ПК України суб`єкти господарювання - юридичні та фізичні особи, які уклали з іноземними виробниками або іншими нерезидентами контракт (договір) про постачання в Україну алкогольних напоїв і тютюнових виробів, мають право ввозити та митну територію України імпортні алкогольні напої і тютюнові вироби, якщо алкогольні напої в автомобільних і залізничних цистернах, а також у баках, бачках та інших ємностях місткістю більш як 5 літрів ввозяться в Україну з метою продажу або обміну на митній території України та не підлягають маркуванню. У такому разі податок сплачується до або під час митного оформлення. Контроль за його сплатою здійснюється митними органами.

Наведена норма ПК України поширюється тільки на суб`єктів господарювання, які уклали з іноземними виробниками або іншими нерезидентами контракт (договір) про постачання в Україну алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

При цьому, судом встановлено, що позивач не укладав з іноземним виробником або іншими нерезидентами контракт (договір) про постачання в Україну алкогольних напоїв, а придбав їх у резидента України - ТОВ "ТД Український продукт". Відтак, зазначені положення п.227.1 ст.227 ПК України не поширюються на спірні правовідносини.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених вище обставин, проаналізувавши вищенаведені положення нормативно-правових актів, враховуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено суду правомірність прийнятого ним рішення. Натомість позивачем на підтвердження заявлених вимог доказів не надано.

Відтак, суд доходить висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Суд не вирішує питання щодо судових витрат, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, а витрат інших осіб, які їх понесли у справі немає, що не суперечить ч.5 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013; )

Суддя В.О. Кушнір