Справа № 340/3299/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2020 року м. Дніпросправа № 340/3299/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу Тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління Державної служби України з питань праці в Кіровоградський області Заніздра В.А.

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року в адміністративній справі №340/3299/19 (суддя у 1 інстанції Сагун А.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління Державної служби України з питань праці в Кіровоградський області Заніздра Віталія Антоновича

про визнання незаконними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління Державної служби України з питань праці в Кіровоградський області Заніздра В.А., в якому просив:

- визнати дії Тимчасово виконуючого обов`язків начальника управління державної служби України з питань праці в Кіровоградській області Заніздри Віталія Антоновича незаконними;

- скасувати постанову винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника управління державної служби України з питань праці в Кіровоградській області Заніздрою Віталієм Антоновичем в справі про адміністративне правопорушення №КР4000/392/АВ/ТД-ФС від 11 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 125 190,00 гривень відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що останній не допускав порушень вимог законодавства про працю, оскільки відповідачем не доведений факт перебування ОСОБА_2 у неоформлених трудових відносинах з позивачем. Також, зазначено, що інспектором порушено саму процедуру перевірки, оскільки у ОСОБА_2 не відібрані пояснення, як і відсутня інформація про відмову від дачі цих пояснень. Фото надані відповідачем унеможливлюють як встановлення місця так і дати виготовлення фото.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано постанову винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника управління державної служби України з питань праці в Кіровоградській області Заніздрою Віталієм Антоновичем №КР4000/392/АВ/ТД-ФС від 11 грудня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 125 190,00 гривень відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Кіровоградській області у розмірі 626 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати спірне рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в ході інспекційного відвідування позивача встановлено, що останнім використовуються наймана праця ОСОБА_2 без оформлення трудових відносин щонайменше з 30.10.2019 року, що є порушенням вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України, у зв`язку із чим відповідачем правомірно винесено спірну постанову у цій справі.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 31.10.2019р. головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Коломійчук Оленою Вікторівною під час проведення превентивних заходів виявлено можливе використання праці без оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_1 на території сирзаводу за адресою АДРЕСА_1 , про що інспектор повідомила у телефонному режимі начальнику відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Масловській Г.В.

В подальшому начальником відділу складено службову записку від 31.10.2019р. з проханням прийняти рішення про проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 .

За результатами розгляду інформації, що містилася у вказаній службовій записці, видано наказ Управління від 31.10.2019р. №1613 "Про проведення інспекційного відвідування" та направлення на проведення інспекційного відвідування від 31.10.2019 №1613/02.15. За змістом наказу, головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Коломійчук О.В., доручено здійснити з 31.10.2019 по 13.11.2019 інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю (виявлення неоформлених трудових відносин) у ФОП ОСОБА_1 .

За результатами інспекційного відвідування складено акт №КР4000/392/АВ від 08.11.2019р., яким зафіксовано порушення вимог ст. 21 та ст. 24 та КЗпП України щодо укладання трудових відносин.

В акті перевірки зазначено, що під час інспекційного відвідування 31.10.2019р. о 12 год. 40 хв. на прохідній заводу в спеціальному приміщенні виконував роботу охоронника ОСОБА_2 . На прохання інспектора надати документи про працевлаштування ОСОБА_2 усно повідомив, що працює у ФОП ОСОБА_1 в охоронній фірмі.

Для інспекційного відвідування 05.11.2019р. ФОП ОСОБА_1 надано наказ від 30.10.2019р. №12 про прийняття ОСОБА_2 на посаду охоронника з 30.10.2019р., трудовий договір від 30.10.2019р., укладений з ОСОБА_2 та повідомлення про прийняття його на роботу, яке надано до ДФС 31.10.2019р. о 14 год. 04 хв. після початку інспекційного відвідування.

Таким чином, на думку відповідача, вищезазначене свідчить про використання ФОП ОСОБА_1 неоформленої найманої праці ОСОБА_2 щонайменше з 30.10.2019р. та про те, що повідомлення до ДФС подано після початку інспекційного відвідування для надання інспектору праці, що є порушення вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України, оскільки працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зауваження чи заперечення до акту інспекційного відвідування не подавалися.

08 листопада 2019 року інспектором винесено припис № КР4000/392/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені під час проведення інспекційного відвідування порушення.

Розгляд справи про застосування фінансових санкцій в порядку статті 265 КЗпП України проведено 30.10.2019р., за результатами якого прийнято на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП постанову, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника управління державної служби України з питань праці в Кіровоградській області Заніздрою Віталієм Антоновичем, №КР4000/392/АВ/ТД-ФС від 11 грудня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 125 190,00 гривень (сто двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто гривень) відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015р. №96 (далі Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. (пп.6 п.6 Положення №96).

Пунктом 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Відповідно до зазначених норм Управлінню Держпраці у Кіровоградській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон №877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі Порядок №295).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 (далі за текстом - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ч.4 ст.2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються, в т.ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої -восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст.3 Закону №877-V).

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (пп.3 п.5 Порядку №295).

Згідно п.п.8, 9 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно до п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Згідно п. 2. Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Відповідно до пункту 3 Порядку №509 (враховуючи зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. №823), справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. N 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" передбачено, що відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України Кабінет Міністрів України повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів:

засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису;

на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Згідно з листа ДФС України від 05.10.2015 р. N 21095/6/99-99-17-03-03-15 Відповідно до Постанови N 413 повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до Постанови N 413, до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів:

засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису;

на паперових носіях разом з копією в електронній формі;

на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Отже, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган (особа) чи фізична особа подає повідомлення про прийняття працівників на роботу згідно з додатком до Постанови N 413 на паперових носіях за умови, якщо на дату формування такого повідомлення у страхувальника трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма найманими працівниками, тобто у повідомленні заповнюються рядки не більше ніж на п`ять прийнятих осіб, незалежно від кількості уже працюючих на підприємстві найманих працівників.

Як слідує з матеріалів справи, трудовий договір між ОСОБА_2 та позивачем укладено 30.10.2019р. (а.с. 68-69).

Наказом від 30.10.2019р. № 12 ОСОБА_2 повинен приступити до роботи 31.10.2019р. (а.с.71).

Повідомлення про прийняття ОСОБА_2 на роботу сформовано 31.10.2019р. (а.с. 72).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вказані норми, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, був зобов`язаний надати докази допуску ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Натомість відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 на час перевірки 30.10.2019р. виконував свої посадові обов`язки та працював за місцем роботи, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

В частині відмови у задоволені позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому з урахуванням приписів ч.1 ст.308 КАС України, рішення в зазначеній частині не є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління Державної служби України з питань праці в Кіровоградський області Заніздра В.А. на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року в адміністративній справі №340/3299/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління Державної служби України з питань праці в Кіровоградський області Заніздра Віталія Антоновича про визнання незаконними дій та скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року в адміністративній справі №340/3299/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва