Справа № 210/2124/20
Суддя: Літвіненко Н. А.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 210/2124/20
Провадження № 2-а/210/29/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"19" травня 2020 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Літвіненко Н.А.,

секретаря судового засідання Таранущенко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області суб`єкта владних повноважень в особі інспектора старшого лейтенанта поліції Пархоменко Володимира Володимировича про скасування постанови ЕАК №2267390 від 19.03.2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з адміністративним позовом про скасування постанови ЕАК №2267390 від 19.03.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою серії ЕАК N 2267390 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19 березня 2020 року, інспектором полку патрульної поліції в м. Кривому Розі, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Пархоменко Володимиром Володимировичем відносно позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425,00 гривень, за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП, а саме за те що 19.03.2020 року о 10.07 год. на автодорозі по Шосе Дніпропетровське, 120 км, Криворізький район, Лісопитомник, був зупинений інспектором полку патрульної поліції в м. Кривому Розі, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Пархоменко Володимиром Володимировичем, начебто «за порушення виїзду на крайню ліву смугу, при наявності вільної справа».

Позивач не заперечує той факт, що він керував автомобілем марки «SKODA KODIAQ», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у лівій смузі проїжджої частини. Але, Позивач вимушений був виїхати на ліву смугу проїжджої частини, оскільки виконував об`їзд перешкоди, у вигляді несправного автомобіля марки «МОСКВІЧ», перед яким стояв знак аварійної зупинки та який знаходився у правій крайній смузі проїжджої частини, що узгоджується з вимогами п.п. 11.2 ПДР України, і це не міг не бачити Відповідач. Крім того, позивач рухався у лівій смузі проїжджої частини, оскільки через 150 200 метрів, мав намір повернути ліворуч і розвернутися, щоб повернутися на Коломойцевську розвілку, що узгоджується з вимогами п.п.10.4 і п.п.11.5 ПДР України, але був зупинений Відповідачем.

Вважає, що зазначена постанова є протиправною, а притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, тому просить дії суб`єкту владних повноважень, в особі інспектора ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Пархоменко Володимира Володимировича, за якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за правопорушення передбачене ч.2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнати неправомірними. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі, серії ЕАК №2267390 від 19-го березня 2020 року, винесену Відповідачем - суб`єктом владних повноважень, в особі інспектора ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Пархоменко Володимира Володимировича, за якою, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення штрафу в розмірі 425,00 грн., - скасувати повністю.

Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Позивач, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача Віленкіна Л.А. Всякий О.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності та без застосування технічних засобів звукозапису.

Відповідач в судове зсідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Оскільки ч. 1 ст. 286 КАС України встановлено стислі строки розгляду адміністративної справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (десять днів з дня відкриття провадження у справі), а згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2267390 від 19.03.2020 року прийнятою відповідачем, визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 19.03.2020 року, о 10.07.14 годині, на автодорозі по Шосе Дніпропетровське, 120 км, Криворізький район, Лісопитомник, керуючи транспортним засобом "SKODA KODIAQ", д.н.з. НОМЕР_2 у крайній лівій смузі при наявності вільної зправа, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с. 14).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 2 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 11.5 Правил дорожнього руху України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

В решті решт, з даним обвинуваченням позивач також категорично не погодився, бо сумлінно дотримувався ПДД і слідуючи п. 11.5 ПДР України, зайняв ліву смугу для того, аби здійснити об`їзд перешкоди, а саме у вигляді несправного автомобіля марки «МОСКВИЧ», перед яким стояв знак аварійної зупинки та який знаходився у правій крайній смузі проїжджої частини, що узгоджується з вимогами п.п. 11.2 ПДР України, і це не міг не бачити Відповідач. Крім того, позивач, рухався у лівій смузі проїжджої частини, оскільки через 150 200 метрів, мав намір повернути ліворуч і розвернутися, щоб повернутися на Коломойцевську розвілку, що узгоджується з вимогами п.п.10.4 і п.п.11.5 ПДР України, але був зупинений Відповідачем. Пояснення позивача також не були достатнім чином проаналізовані лейтенантом поліції Пархоменко В.В. і порушуючи норми, які були описані вище щодо пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які згідно зі ст. 251 КУпАП вважаються доказами. Інспектор патрульної поліції належним чином свої посадові обов`язки не виконав, що виразилося в тому, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена з порушенням адміністративного законодавства, без з`ясування обставин та без наявності доказів по справі.

Поліцейським доводи, а також показання ОСОБА_1 про відсутність події і складу правопорушення в діях не спростовані. Крім того, в розумінні ст. 251 КУпАП пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності та показання свідків, є доказами. Однак жодної оцінки вказаних доказів відповідачами надано не було.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 122 КУпАП.

Судом встановлено що, відповідач в оскаржуваній постанові зазначив що позивач на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру розвороту чи повороту ліворуч, чим порушив вимоги пункту 11.5 ПДР.

Стаття 77 КАС України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як встановлено судом, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було надано право позивачу надати пояснення, подати докази на підтвердження його доводів, не було надано доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, що свідчить про порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП.

Таким чином, суд, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані технічними засобами докази про порушення позивачем правил дорожнього руху. Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім іншого, повинна містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Суд вказує, що саме до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов`язок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на суб`єкта владних повноважень, чого інспектором не здійснено.

Відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Доказів того, що факт правопорушення з боку позивача мав місце, відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ураховуючи сукупність викладених обставин та доведеність неправомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям справи у відповідності до п.3 ч.3ст.286 КАС України.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. №3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 122, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області суб`єкта владних повноважень в особі інспектора старшого лейтенанта поліції Пархоменко Володимира Володимировича про скасування постанови ЕАК №2267390 від 19.03.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправними дії суб`єкту владних повноважень, в особі інспектора ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Пархоменко Володимира Володимировича, за якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за правопорушення передбачене ч.2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі, серії ЕАК №2267390 від 19-го березня 2020 року, винесену Відповідачем - суб`єктом владних повноважень, в особі інспектора ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Пархоменко Володимира Володимировича, за якою, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення штрафу в розмірі 425,00 грн. - закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. А. Літвіненко