Справа № 620/805/20
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року Чернігів Справа № 620/805/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство юстиції України, до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі,

У С Т А Н О В И В:

Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство юстиції України, в якому просить стягнути витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 73503,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 73503,03 грн. У добровільному порядку такі витрати не відшкодовано, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Від третьої особи надійшли пояснення по суті спору, у яких Міністерство юстиції України зазначило, що на підставі Контракту про здобуття освіти, в силу положень статей 11, 626 Цивільного кодексу України, між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки. Водночас, відповідачем свого обов`язку щодо проходження служби в ДКВС України протягом трьох років після закінчення навчання, - не виконав, звільнився з роботи за власним бажанням. Таким чином, внаслідок настання обставин, передбачених умовами Контракту, у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачеві витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до положень Закону Україну «Про Національну поліцію».

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Наказом начальника Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України № 223 від 11.08.2015 ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) з 18.08.2015 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Чернігівського юридичного коледжу.

21.01.2016 проведено державну реєстрацію припинення Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України (запис № 2002304) шляхом реорганізації (перетворення) в Академію Державної пенітенціарної служби (надалі Академія). Академія є правонаступником Чернігівського юридичного коледжу ДПтС України.

19 квітня 2018 року між Академією (виконавцем) з однієї сторони, центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробацїї Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони та Відповідачем з третьої сторони укладено контракт № 172 про здобуття освіти (надалі - Контракт).

Відповідно до умов зазначеного Контракту Відповідач навчався в Академії на денній формі навчання за рахунок коштів державного бюджету та зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про національну поліцію» в повному обсязі за весь період його фактичного навчання.

Відповідно до абз. 7 п. 1 розділу II Контракту Академія зобов`язана проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі.

З 18 серпня 2015 року по 17 червня 2019 року Відповідач за рахунок коштів державного бюджету перебував у період навчання на грошовому, продовольчому, речовому, медичному забезпеченні, був забезпечений житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Відповідно до наказу Академії № 106 о/с від 14.06.2019 Відповідачу присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «бакалавр» та видано диплом про освіту.

Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов контракту, Відповідач був направлений для подальшого проходження служби до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

Таким чином, Академією умови контракту виконані в повному обсязі.

Відповідно до наказу начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» № 7/К від 16.01.2020 Відповідача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

03.02.2020 позивачем сформовано та направлено на адресу відповідача повідомлення №13/237 про необхідність відшкодування протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення витрат на навчання в сумі 73503,03 грн. До вищевказаного повідомлення Академією долучено довідку-розрахунок від 10.06.2019 №5/1393.

Оскільки, у добровільному порядку відповідач витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі не відшкодував, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зважає на таке.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16 спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, з позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. При цьому, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі №461/5577/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №820/5761/15, у яких зазначені спори мали вирішуватись за правилами ЦПК України.

Частиною 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» № 2713-IV від 23.06.2005 року встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Статтею 74 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ передбачено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини п`ятої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно із пунктом 1.3 Статуту Академії державної пенітенціарної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3290/5 від 21 листопада 2016 року, Академія є самоврядним та автономним вищим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, який є державною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету і віднесено до сфери управління центрального органу виконавчої влади - Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 №77/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , від 10.06.2019 №5/1393 загальна сума визначених до відшкодування витрат становить 73503,03 грн.

03.02.2020 відповідачу направлено повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі №13/237 та вищевказана довідка-розрахунок.

Підписуючи Контракт про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, від 19.04.2018 №172 відповідач погодився з його умовами, фактично взявши на себе обов`язок після отримання повідомлення із зобов`язанням на протязі 30 днів відшкодувати Академії витрати, пов`язані з його утриманням.

Однак, ані після звільнення, ані після отримання повідомлення про відшкодування витрат, відповідачем зазначені витрати, пов`язані з утриманням в Академії, не відшкодував.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 626, статті 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Цивільного кодексу України, актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України №77/96 від 23 січня 1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» вищі навчальні заклади України здійснюють підготовку спеціалістів: за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів - за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб - для роботи у недержавному секторі народного господарства; за рахунок власних коштів особи - для роботи у державному і недержавному секторі народного господарства (за бажанням). Установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Таким чином, відповідач по закінченню навчання не відпрацював встановленого терміну в державній кримінально-виконавчій службі, його звільнено за власним бажанням, чим порушив умови Контракту, тому зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби в повній сумі.

Умовами Контракту про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України, від 19.04.2018 №172 передбачено, що проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі, зобов`язується здійснювати виконавець (Академія).

Крім того, Академія здійснює підготовку фахівців з специфічними умовами навчання для потреб Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до обсягів державного замовлення на підготовку фахівців, які щорічно затверджуються постановою Кабінету Міністрів України на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, на підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів на відповідний рік.

Пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міноборони, Мінфіну, МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, СБУ від 16.06.2007 №419/831/240/605/537/219/534, визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відшкодовані на утримання курсантів кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

Як державний замовник, Міністерство юстиції України розміщує державне замовлення на підготовку фахівців у підпорядкованих навчальних закладах, які є розпорядниками бюджетних коштів, шляхом затвердження їм кошторису на відповідний бюджетний рік.

Кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний рік встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів, є Академія.

Таким чином, витрати на утримання курсантів здійснюються безпосередньо Академією, і сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач Академії.

Наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 №850/5 «Про затвердження Положення про організацію продовольчого забезпечення у Державній кримінально- виконавчій службі України на мирний час» (надалі - Положення) передбачено порядок харчування, в тому числі осіб курсантів та слухачів навчальних закладів.

Відповідно до п. 3.1 Положення в установах харчуванням забезпечуються, зокрема, особи, які вступають до навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, на строк здавання вступних іспитів - за плату.

Відповідно до п. 3.3 Положення право на продовольче забезпечення настає для курсантів, слухачів, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, а також осіб рядового і молодшого начальницького складу кримінально-виконавчої служби, які навчаються в училищах професійної підготовки, - з дня підписання наказу про зарахування на навчання.

Згідно з п. 3.4 Положення, основним способом харчування засуджених, осіб, узятих під варту, курсантів та слухачів навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, є котлове забезпечення, яке здійснюється через їдальні установ.

У відповідності до п. 3.7 Положення підставою для виключення із продовольчого забезпечення є наказ начальника установи, який видається у зв`язку з:

вибуттям до іншої установи або звільненням засуджених та осіб, узятих під варту, у встановленому законодавством порядку;

вибуттям із будинку дитини при установі виконання покарань дитини, яка досягла трирічного віку (в окремих випадках, передбачених законодавством, - до чотирирічного віку), або звільненням від відбування покарання її матері; присвоєнням первинних спеціальних звань курсантам навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, або відрахуванням їх із навчальних закладів;

- закінченням навчання слухачами навчальних закладів, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, та персоналом ДПтС, який навчався в училищах професійної підготовки, або відрахуванням їх із навчальних закладів;

- зарахуванням курсантами осіб, які здали вступні іспити до навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС.

Інших підстав для виключення із продовольчого забезпечення, в тому числі проживання під час навчання у навчальному закладі за межами закладу. Положенням не передбачено.

Відповідно до п.3.11 Положення курсанти навчальних закладів, що належать до сфери управління ДПтС, мають право на отримання грошової компенсації замість продовольчого забезпечення протягом усього періоду навчання до дня їх випуску в розмірі вартості цих норм згідно із законодавством.

ОСОБА_1 з відповідним рапортом про отримання грошової компенсації замість продовольчого забезпечення не звертався.

В довідці Академії Державної пенітенціарної служби від 22.05.2020 № 5/1180 зазначено, що згідно з наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11 «Про бюджетну класифікацію видатків» Чернігівський юридичний коледж Державної пенітенціарної служби України і його правонаступник Академія Державної пенітенціарної служби фінансуються у відповідності до бюджетної класифікації видатків та кредитування державного бюджету за

кодом 360 - Міністерство юстиції України з 2012 року.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою та другою статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально- виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби). Служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Отже, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, відповідач звільнився за власним бажанням, не відпрацювавши три роки, як це визначено умовами Контракту та на час розгляду адміністративної справи сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 73503,03 грн., тому відповідно до статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» вказана сума має бути стягнута в судовому порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги той факт, що відповідач погодився з умовами Контракту і був обізнаний про наслідки їх невиконання, суд дійшов висновку, що позов Адміністрації Державної прикордонної служби про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, належить задовольнити у повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки вказані витрати позивачем не понесені, відшкодуванню за рахунок відповідача вони не підлягають.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Академії Державної пенітенціарної служби, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство юстиції України, до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, буд. 34, м. Чернігів, 14000, ) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 73505 (сімдесят три тисячі п`ятсот три) грн. 03 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2020 року.

Суддя О.Є. Ткаченко