Справа № 200/2741/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року справа №200/2741/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Арабей Т.Г.

Блохіна А.А.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя - Циганенко А.І.) від 21 червня 2019 року у справі № 200/2741/19-а (повний текст рішення складено 21 червня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про визнання протиправними дії щодо відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; зобов`язати видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що він є внутрішньо переміщеною особою, так як фактично перемістився з м.Горлівка Донецької області, де у період з 07.02.2007 року по 06.07.2014 року проходив службу в ОВС у спеціальному батальйоні судової міліції «Грифон» ГУ МВС України в Донецькій області, місцем дислокації якого є м.Горлівка Донецької області. Даний факт підтверджується довідкою №10/3446ВК від 2017 року, яка видана Управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Інших даних він надати не має можливості, оскільки всі інші документи залишилися на непідконтрольній території. Позивач зазначив, що факт проживання в м.Горлівка Донецької області у період з 07.02.2007 року по 06.07.2014 року можуть підтвердити свідки, які разом із ним проходили службу у спеціальному батальйоні, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідач, у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 (а.с.6).

Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради відмовило позивачу у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи на підставі підпункту 1 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (Відсутність місця реєстрації проживання у переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, та переліку населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р (із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 року № 128-р, від 05.05.2015 року № 428-р), надані документи не підтверджують місця проживання в м.Горлівка, рекомендовано доповнити пакет документів (а.с.11).

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 10/3446 ВК позивач з 13.03.2003 року по 06.11.2015 року дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 07.11.2015 року до теперішнього часу проходить службу в Національній поліції України на посаді старшого інспектора-чергового відділу оперативного реагування управління «Корпусу оперативно-раптової дії» ГУНП в Донецькій області. Місто дислокації м.Маріуполь Донецької області. У період часу з 07.02.2007 року по 06.07.2014 року проходив службу в ОВС у спеціальному батальйоні судової міліції «Грифон» ГУМВС України в Донецькій області, з місцем дислокації м.Горлівка Донецької області.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог статі 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року N 1706-VII, "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон N 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

У частині другій, третій, сьомій, десятій статті 4 Закону N 1706-VII передбачено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

З наведених вище положень законодавства слідує, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення, зокрема, залишення свого місця проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року N 509( далі Порядок №509) , пунктом 4 якого також встановлено, що під час подання заяви про взяття на облік заявник пред`являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

За приписами пункту 8 Порядку заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, або обставини, що раніше існували, істотно змінилися;

2) втрачено або викрадено документи, що посвідчують внутрішньо переміщену особу та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач відмовив позивачеві у видачі довідки на підставі п.п.1 п.8 Порядку №509 , а саме : відсутність місця реєстрації проживання у переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, та переліку населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р (із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 року № 128-р, від 05.05.2015 року № 428-р) та недостатність наданих документів для підтвердження проживання в м. Горлівка.

На дату прийняття відповідачем спірного рішення розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» діяло в редакції розпорядження № 1276-р від 02.12.2015р..

В паспорті громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , міститься відмітка про реєстрацію місця проживання:

АДРЕСА_1 пункт, де зареєстрований позивач, відсутній у переліках, затверджених вказаним розпорядженням Кабінету Міністрів України.

Доказів надання відповідачеві інших документів для підтвердження проживання в м. Горлівка, позивачем не надано.

За таких обставин, колегія вважає, що відповідачем правомірно було відмовлено у видачі позивачеві довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що довідка №10/3446 ВК підтверджує лише факт проходження позивачем служби у спеціальному батальйоні судової міліції «Грифон» ГУ МВС в Донецькій області у м. Горлівка, а не факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці (м . Горлівка), з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону№1706-VII.

Окрім того, наведена довідка не містить в собі дати видачи, а в матеріалах справи відсутні докази надання її відповідачеві під час подання позивачем заяви про взяття на облік.

Колегія суддів наголошує, що в силу вимог статі 1 Закону N 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, а не внаслідок зміни місця дислокації під час проходження служби в органах внутрішніх справ України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 200/2741/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі №200/2741/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 26 травня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 26 травня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 26 травня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Т.Г. Арабей

А.А. Блохін