Справа № 520/3950/2020
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. № 520/3950/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська , буд. 46) про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34708/17 У від 13.11.2019 року громадянином ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної податкової служби у Харківській області у розмірі 30 549 (тридцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 56 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржувана Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34708/17 У від 13.11.2019 року у розмірі 30 549,56 грн. є протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а том підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.03.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Згідно ч. 4 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Від відповідача, Головного управління ДПС у Харківській області, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що з 17.06.2009 року позивач - ОСОБА_1 , був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Також судом встановлено, що протягом останніх 2016-2020 років позивач - ОСОБА_1 , надавав до податкового органу податкові декларації про майновий стан, з яких вбачалось, що дохід платника відсутній.

Крім того суд зазначає, що позивачем в позовній заяві не заперечувався той факт, що ним в період з 2016 року по 2020 рік не сплачувався ЄСВ, оскільки він не отримував дохід від підприємницької діяльності.

13 листопада 2019 року Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області було винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-34708-17 У у розмірі 30 549,56 у порядку статті 25 Закону України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Стаття 67 Конституції України встановлює, що платник податків зобов`язаний вчасно й у повному розмірі сплачувати податки.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулює Закон України від 15.05.2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» зі змінами та доповненнями (надалі за текстом - Закон № 755).

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 755 у разі припинення підприємницької діяльності фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно пункту 4 статті 13 Закону № 755 відомості з ЄДР про державну реєстрацію припинення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є підставою для зняття їх з обліку в органах державної статистики, державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України та/або вчинення інших дій відповідно до законодавства.

Порядок зняття з обліку у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів та фізичних осіб - підприємців визначений розділом XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 зі змінами та доповненнями, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29.12.2011 року №1562/20300 (надалі за текстом - Порядок №1588).

Відповідно до п.п.1 п. 11.18 розділу XI Порядку № 1588 підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Згідно п.п.6 п.11.18 розділу XI Порядку №1588 після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку такої фізичної особи - платника податків за наявності підстав та з урахуванням строків давності, передбачених Податковим кодексом України.

Зняття з обліку платників єдиного внеску фізичних осіб-підприємців здійснюється згідно з розділом IV Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року №1162, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 року №1553/26330 (надалі за текстом - Порядок №1162).

Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку № 1162 процедури зняття з платника єдиного внеску у контролюючому органі розпочинаються у разі надходження від державного реєстратора відомостей про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру.

Після отримання від державного реєстратора відповідних відомостей керівник контролюючого органу приймає рішення про проведення чи не проведення позапланової документальної перевірки щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску. Платник єдиного внеску (фізична особа підприємець) знімається з обліку після проведення перевірки (у разі її проведення), здійснення остаточного розрахунку зі сплати податків та зборів, та закриття інтегрованих карток.

Обов`язки платників єдиного внеску регламентовано ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 року № 2446 «Про збір та облік єдиного на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі за текстом - закон №2446), згідно з приписами якої платник єдиного внеску зобов`язаний : своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, що визначені законодавством.

Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховується на суму доходу (прибутку) отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахувань, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону № 2464).

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону №2464 - єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За несплату (неперерахування або несвоєчасне перерахування) єдиного внеску фізичні особи підприємці несуть фінансову відповідальність відповідно ст. 25 Закону № 2464 та адміністративну відповідальність відповідно до ст.165.1 Кодексу України про адміністративні порушення.

Відповідно до пункту 2 розділу III Порядку формування та подання заявниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичні особи - підприємці, у тому числі тими, які обрали спрощену систему систему оподаткування, формують та подають звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

За неподання, несвоєчасне подання за невстановленою формою звітності щодо єдиного внеску, подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, інших відомостей, передбачених Законом № 2464 фізичні особи підприємці несуть фінансову відповідальність відповідно до п.11 ч.7 ст. 25 Закону № 2464.

Як встановлено судовим розглядом за позивачем - ОСОБА_1 обліковується борг зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 30549,56 грн..

Згідно положень п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, відповідачем була надіслана податкова вимога про сплату боргу зі сплати єдиного внеску (недоїмки) №Ф-34708/17 У від 13.11.2019 року у розмірі 30 549 (тридцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн. 56 коп.

Суд зазначає, що посилання позивача на відсутність доходу, не ведення підприємницької діяльності - не є належними доказами, які спростовують правомірність нарахування єдиного внеску та не звільняють позивача від обов`язку щодо сплати податків.

Щодо посилань позивача на порушення органом ДПС строків прийняття оскаржуваної Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-34708/17 У від 13.11.2019 року громадянином ОСОБА_1 у розмірі 30 549,56 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 розділу VІІ Інструкції №449 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Таким чином, суд зазначає, що строк давності для прийняття відповідачем оскаржуваної вимоги не застосовується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно, згідно чинного законодавства України, сформована та направлена до позивача оскаржувана податкова вимога.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська , буд. 46) про скасування вимоги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.