Справа № 260/640/20
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2020 року м. Ужгород№ 260/640/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Поп Н.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Приватний виконавець Говоров Павло Володимирович - не зявився

третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" , представник - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Говоров Павла Володимировича , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця Говоров Павла Володимировича , яким просить:

1.Відкрити провадження у справі

2.Адміністративний позов - задовольнити в повному обсязі.

3.Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича 03.03.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61433870.

4.Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про арешт коштів боржника від 03.03.2020 ВП № 61433870, що містяться на рахунках: AT «Ощадбанк», МФО 300465; AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805; AT КБ «Приватбанк», МФО 305299; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; AT «Альфа-Банк», МФО 300346; AT «Універсал Банк», МФО 322001; AT «ПУМБ», МФО 334851.

5.Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на мою користь сплачений мною судовий збір.

1.Позиції сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович на підставі виконавчого напису№11855 від 07.11.2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61433870 від 03 березня 2020 року .

Також, приватним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 61433870 винесено постанову від 03 березня 2020 року про арешт коштів боржника.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виконавець не мав права відкривати дане провадження, у зв`язку з тим, що він, як боржник не має жодного відношення до виконавчого округу м. Києва, адже проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , нерухомості чи іншого майна в м. Києві позивач також не має.

14 травня 2020 року на адресу суду віл представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого проти позовних вимог заперечує. Зазначає, що у даному випадку виконавче провадження було відкрито за місцем перебування боржника, яке згідно ч.3 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» було зазначено стягувачем як ідентифікуюча боржника інформація.

Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає: ні вимог до заяви про примусове виконання рішення, ні обов`язку стягувача подавати додаткові докази на підтвердження зазначеної ним у заяві про примусове виконання рішення інформації (у тому ж числі й щодо вказаного місця проживання боржника), ані прав виконавця витребовувати у стягувача будь-які інші додаткові докази на підтвердження відомостей, вказаних у заяві про примусове виконання рішення.

Зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду (Постанова Великої Палата . Верховного Суду від 05.12.2018р. по справі №904/7326/17) виконавець не може втручатися в реалізацію стягувачем свого права на вибір місця пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Отже, відкриття виконавчого провадження відбувається виключно виходячи з інформації вказаної у двох документах: заяві стягувача та виконавчому документі. Повноваження виконавця в межах виконавчого провадження виникають вже після відкриття вказаного провадження та здійснювати заходи щодо встановлення фактичного місця проживання чи перебування боржника виконавець може лише після відкриття виконавчого провадження.

Відтак, зазначає, що дії та рішення приватного виконавця - Говорова П.В. при відкритті виконавчого провадження ґрунтувалися виключно на нормах чинного Закону України «Про виконавче провадження» та позивачем не наведено його жодного права чи інтересу, передбачених чинним законодавством України, які порушено внаслідок відкриття виконавчого провадження та виконання виконавчого документу по стягненню боргу.

20 травня 2020 року від представника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Зазначає, що посилання позивача на ту обставину, що відкриття виконавчого провадження можливе лише за місцем реєстрації є помилковим, оскільки Закон "Про виконавче провадження" не зобов`язує виконавців перевіряти правильність зазначення адреси боржника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач надсилав оскаржувану постанову на адресу позивача, зазначену в заяві про примусове виконання рішення, дії відповідача в цій частині відповідають приписам Закону № 1404.

В даному випадку у заяві про відкриття провадження зазначена адреса місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .Отже, виконавче провадження № 61433870 відкрито відповідачем правомірно, що є підставою для відмови узадоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити., надав довідку з про реєстрацію свого місця проживання.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлені про дату та місце судового розгляду.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак 20 травня 2020 року подав відзив на позов, в якому заперечує проти позову.

Заслухавши позивача, встановивши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу сторін та мотиви суду, з яких суд дійшов до висновків у справі, констатує наступне.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно паспортних даних ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ) виданим Ужгородським МВ УМВС в Закарпатській області 08 червня 2005 року, з 23.06.2005 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Згідно Довідки за відомостями Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, з 23червня 2019 року по теперішній час, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець Говоров Павло Володимирович отримав посвідчення приватного виконавця №0050 від 20.06.2017 року та здійснює діяльність в межах виконавчого округу м. Київ.(а.с.14).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про страхування життя позичальника №260/4764ACLAPT2 (а.с.69-70).

07 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М, вчинено виконавчий напис №11855 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», коштів за Договором про надання споживчого кредиту №260/4764ACLAPT2 від 06 червня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» та ОСОБА_1 , якому відступлено право вимоги.

У Виконавчому написі вказано: "Пропоную стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце народження : невідоме, місце роботи: невідоме, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.72).

02 березня 2020р. TOB «ФКУА» звернулося до приватного виконавця Говорова Павла Володимировича із заявою про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення на користь TOB «ФКУА» боргу з ОСОБА_1 . У заяві стягувача TOB «ФКУА» було вказано адресу місця проживання боржника , а саме: АДРЕСА_2 (а.с.66).

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович 03 березня 2020 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61433870 на підставі вищезазначеного виконавчого напису.

03 березня 2020 року приватним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 61433870 винесено постанову про арешт коштів боржника, а також про стягнення з боржника основної винагорода та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.(а.с.9).

Також, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович у виконавчому провадженні ВП №61433870 прийнято наступні постанови: постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_1 суму мінімальних витрат у розмірі 228,10 грн., ; постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 3376,73 грн. (а.с.58-63).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно ст. 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються: 1) виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність; 2) інформація про офіс приватного виконавця; 3) реквізити договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, строк дії договору, інформація про страховика та страхову суму; 4) інформація про помічників приватного виконавця (у разі їх наявності). Приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України. У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Отже, як встановлено судом, відповідач порушив вимоги ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, оскільки прийняв виконавчий документ-Виконавчий напис №11855 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., де вказано адресу проживання боржника не в мсті Києві, тобто поза межами округу , де приватний виконавець має право здійснювати діяльність.

Посилання відповідача та третьої особи на те, що приватний виконавець приймає виконавчі документи за завою стягувача, де останній вказує місце проживання або перебування заявника , і повноважень на перевіряти цю інформацію. приватний виконавець не зобовязаний, а отже ним правомірно було прийнято виконавчий документ до виконання, є без підставним з огляду на вимоги Закону України "Про виконавче провадження ".(Закон № 1404-VIII)

Зокрема: 1. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів :в тому числі , 3) виконавчих написів нотаріусів ( ст. 3 Закону № 1404-VIII).

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону № 1404-VIII, зокрема 1. У виконавчому документі зазначаються: 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У відповідності до ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Отже з аналізу вищевказаних норм права слідує, що, у заяві про примусове виконання

стягувач може надати додаткові відомості, які вказані у статті 26, де зазначено їх вичерпний перелік, тобто відомості, які допомагають виконавцю ідентифікувати особу. А у нашому випадку , уповноважений представник стягувача , який є третьою особою у даній справі, вказав додаткову адресу боржника без будь-яких посилань та підтверджень, що є не передбачено вищевказаною нормою .

Статтею 24 Закону № 1404-VII для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Крім того, приватний виконавець приймає до примусового виконання виконавчий документ, а не заяву стягувача і перевіряє на відповідність вимогам ст. 3 Закону № 1404-VIII саме виконавчий документ, а не заяву, на підставі якої стягувач звертається для примусового виконання, що випливає з вимог вищевказаної статті 26 , оскільки виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі саме виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону , однак за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 7 ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень

затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5:

- Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження;вступну частину із зазначенням:назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Отже , постанова приватного виконавця не містить інформації . яку додатково надає стягувач у заяві про примусове виконання виконавчого документа, а отже зазначення відповідачем у всіх постановах виконавчого провадження адреси боржника-позивача - м. Бориспіль , вул. Калинова,16 суперечить вищевказаним вимогам.

Крім того, Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно п. 3.1 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до п. 7.1 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Статтею 48 ЗУ "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, наявність самого рахунку в банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів. При цьому, наявність рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів.

Будь-яких доказів на підтвердження знаходження на рахунку за договором від 06.06.2012 в валюті гривня в ТОВ "Фінансова компанія управління активами" , що розташоване за адресою: 08200,Київська область, м.Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, оф.203 грошових коштів позивача, або на а інших рахунках ,що б давало підстави вважати їх майном боржника матеріали виконавчого провадження не містять.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Разом з тим, всупереч ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. при відкритті виконавчого провадження не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі.

Також судом встановлено , що відповідачем порушено вимоги

Крім того , суд констатує , що статтею 28 ЗУ "Про виконавче провадження " приватного виконавця зобовязано надсилати постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Позивач зазначив, що постанову про відкриття провадження не отримував, доказів протилежного відповідач не надав.

Верховний Суд у справі № 916/1605/15-г у рішенні від 08.05.2018 року зауважив наступне:

Відповідно до статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка відображена у постановах від 28.01.2015 у справі № 3-217-14 та від 15.11.2016 у справі № 21-5597а15, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Відповідно до статті 28 ЗУ "Про виконавче провадження" Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення.

Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Отже, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоров П.В. за наявності достовірної інформації про місцезнаходження боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил як територіальної діяльності приватних виконавців, так і ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, судом встановлено, що жодного рішення відповідача, в тому числі і оскаржувані постанови позивач не отримав, чим позивач був позбавлений своїх прав , встановлених статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Про наявність постанови про виконавчого провадження позивач дізнався від працівників банку.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 03.03.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61433870 та про арешт коштів боржника від 03.03.2020 ВП № 61433870, що містяться на рахунках: AT «Ощадбанк», МФО 300465; AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805; AT КБ «Приватбанк», МФО 305299; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; AT «Альфа-Банк», МФО 300346; AT «Універсал Банк», МФО 322001; AT «ПУМБ», МФО 334851 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова прийнята не обґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Оскільки , як встановлено судом ,постанова про відкриття провадження є незаконною та підлягає скасування, то всі прийняті на підставі неї наступні постанови також підлягають скасування, що суд констатує застосовуючи в даному випадку надані йому повноваження ч.2 ст. 9 КАСУ , в якій зазначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання щодо понесених судових витрат позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні адміністративного позову надано квитанції від 13 березня 2020 року №МР_АВ070394KKV_12917757 про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. та квитанцію від 13 березня 2020 року №МР_АВ070394KKV_12917707 про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. тому вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242,246, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця Говорова Павла Володимировича (вул. Соборна, буд. 193, оф. 7,м. Ірпінь,Київська область,08205) , третя особа:Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" ( вул. Стельмаха, буд. 9А, офіс, 203,м. Ірпінь,Київська область,08200, ) про визнання протиправною та скасування постанови -задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича 03.03.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61433870.

3.Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про арешт коштів боржника від 03.03.2020 ВП № 61433870, що містяться на рахунках: AT «Ощадбанк», МФО 300465; AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805; AT КБ «Приватбанк», МФО 305299; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; AT «Альфа-Банк», МФО 300346; AT «Універсал Банк», МФО 322001; AT «ПУМБ», МФО 334851.

4.Скасувати постанови приватного виконавця Говорова П.В. у виконавчому провадженні № 61433870. від 03.03.2020 року про стягнення з боржника основної винагорода та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

4. Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича (посвідчення приватного виконавця №0050 від 20.06.2017 року, вул. Соборна, буд. 193, оф. 7,м. Ірпінь,Київська область,08205) судові витрати у розмірі 840,80 ( вісімсот сорок грн. 80 коп) грн. на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) відповідно до квитанції від 13 березня 2020 року №МР_АВ070394KKV_12917757 та судові витрати у розмірі 840,80 ( вісімсот сорок грн. 80 коп) відповідно до квитанції від 13 березня 2020 року №МР_АВ070394KKV_12917707.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адмінсуду через Закарпатський окружний адмінсуд протягом десяти днів.

СуддяЗ.Б.Плеханова