Справа № 818/2808/14
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2020 р. Справа № 818/2808/14
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представника позивача - Сесенко С.Г.,
представника відповідача - Деміхіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/2808/14
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер"
до Головного управління ДПС у Полтавській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ТОВ "Агрохім-Партнер" звернулось до Сумського окружного адміністратвиного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області та, уточнивши позовні вимоги, просить суд:
- визнати протиправним наказ керівника Державної податкової інспекції в м.Полтава від 14 серпня 2014 року № 1844 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Агрохім-партнер";
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в м.Полтава по проведенню позапланової невиїзної документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Агрохім-партнер" на підставі наказу № 1844 від 14 серпня 2014 року;
- визнати протиправним дії Державної податкової інспекції в м. Полтава по внесенню інформації про результати перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-партнер" до електронних систем Міністерства доходів і зборів України, в тому числі в автоматизовану систему "Результати співставлення податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" відомостей щодо заявлених позивачем податкового кредиту, податкових зобов"язань, витрат по операціях з придбання товарів та доходу по їх реалізації;
- зобов`язати Державну податкову інспекцію в м. Полтава поновити дані податкової звітності відносно податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Агрохім-партнер" за період березень-квітень 2014 року відповідно до поданих податкових декларацій з податку на додану вартість за березень 2014 року та квітень 2014 року, відображену в електронних системах Міністерства доходів і зборів України, в тому числі в автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов"язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України";
Свої вимоги позивач мотивує тим, що за відсутності визначених пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України підстав для призначення відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Агрохім-Партнер" та недотримання відповідачем обов`язкових умов для проведення зазначеної перевірки позивача, спірний наказ №1844 від 14 серпня 2014 року, винесений керівником Державної податкової інспекції в м. Полтава є протиправним.
Не визнання права позивача на податковий кредит з податку на додану вартість за травень 2014 року по його господарських операціях з ТОВ Рокфор Маркет відбулось в наслідок не відповідності, на думку контролюючого органу, наданих останнім на користь ТОВ Агрохім- партнер послуг (послуги з пошуку постачальників засобів захисту рослин, інформаційно- консультаційні послуги з питань агрономії, послуги з організації та супроводження сільськогосподарського виробництва) основному виду діяльності ТОВ Рокфор Маркет (роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами). Позивач зазначає, що укладені між позивачем та ТОВ Рокфор Маркет угоди та здійснені в їх межах господарські операції повністю відповідають вимогам Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Податкового кодексу України. Реальність виконання вказаних угод в повній мірі підтверджується відповідною первиною документацією.
Посилаючись на акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 28.07.2014 року №1759/26-59-22-03/38124130 Про результати позапланової невиїзної документальної перевірок ДПІ у м. Полтава робить висновок щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по господарських операціях з вказаним постачальником, а відповідно і податкових зобов`язань з ПДВ по операціям з продажу сільгоспвиробникам придбаних позивачем у ТОВ Трейдбор агрохімікатів через нереальність здійснення господарських операцій. Позивач зазначає, що акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 28.07.2014 року №1759/26-59-22-03/38124130 не містить вказівок щодо встановлення нікчемності конкретних угод з конкретними покупцями, або постачальниками. Укладена між ТОВ Агрохім-партнер та ТОВ Трейдбор угода №01/03 від 21.03.2014 р. та здійснені в її межах господарські операції повністю відповідають вимогам Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Податкового кодексу України. Реальність виконання вказаних угод в повній мірі підтверджується відповідною первиною документацією.
Таким чином, позивач просить задовольнити уточнені позовні вимоги.
Відповідач надав заперечення, в якому зазначає, що наказ та податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного Управління Міндоходів у Полтавській області є законними, а дії правомірними. Підставою для внесення змін до АІС Податковий блок, якими коригуються задекларовані показники, є наявність грошових зобов`язань, які визначені податковим повідомленням-рішенням на підставі висновків акту перевірки про порушення платником податків податкового законодавства. Вищевикладене свідчить про те, що у ДПІ у м. Полтава наявні правові підстави для коригування показників податкового кредиту та податкових зобов`язань. Таким чином, відповідач зазначає, що доводи, наведені у позовній заяві є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову просить відмовити (т.1 а.с.207-212).
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 адміністративний позов ТОВ "Агрохім-Партнер" до ДПІ у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 по справі № 818/2808/14 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 24.09.2019 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області задоволено частково. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
28.10.2019 справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду після розгляду в касаційній інстанції.
Ухвалою суду від 29.10.2019 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
У судовому засіданні 13.11.2019 протокольною ухвалою суду замінено відповідача Державну податкову інспекцію у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області.
Ухвалою суду від 11.02.2020 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні 14.05.2020 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 14 серпня 2014 року керівником Державної податкової інспекції в м. Полтава прийнято наказ №1844 Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Агрохім-партнер з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТОВ Трейдбор за березень- квітень 2014 року, ТОВ Спектр-Агро за квітень 2014 року, ТОВ Грін-Лайф за квітень 2014 року, ІП БЕСТ за травень 2014 року, ТОВ Рокфор Маркет за травень 2014 року та з покупцями за березень-травень 2014 року (т.1 а.с.12).
В період з 15.08.2014 р. по 21.08.2014 р. відповідачем проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Агрохім-Партнер" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТОВ Трейдбор за березень- квітень 2014 року, ТОВ Спектр-Агро за квітень 2014 року, ТОВ Грін-Лайф за квітень 2014 року, ІП БЕСТ за травень 2014 року, ТОВ Рокфор Маркет за травень 2014 р. та з покупцями за березень-травень 2014 р., за результатами якої складено акт від 29.08.2014 р. №4888/16-01-22-02/38397547 (т.1 а.с.13-33).
Відповідно до висновків зазначеного акту перевірки відповідачем встановлені порушення: п.44.1 ст.44, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового Кодексу України, а саме: ТОВ Агрохім-Партнер завищено суму податкового кредиту за рахунок неправомірного віднесення до його складу ПДВ з придбання товару у постачальників: ТОВ Трейдбор за березень, квітень 2014 р., ТОВ Спектр-Агро за квітень 2014р., ТОВ Грін-Лайф за квітень 2014 р., ІП БЕСТ за травень 2014 р., ТОВ Рокфор Маркет за травень 2014 р. В порушення ст.44, п.п.185.1 п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України ТОВ Агрохім-Партнер завищено суму податкового зобов`язання за рахунок неправомірного віднесення до його складу ПДВ при реалізації покупцям товару, придбаного у ТОВ Трейдбор, ТОВ Спектр-Агро, ТОВ Грін-Лайф, ІП БЕСТ, ТОВ Рокфор Маркет за березень, квітень, травень 2014 р.
Зі змістом Акту перевірки позивач не погодився та 11.09.2014 року надав заперечення №33 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд враховує наступне.
Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, передбачений вичерпний перелік обставин, за наявності яких податковий орган вправі призначити проведення позапланової перевірки платника податків.
Так, підставою у оскаржуваному наказі на проведення документальної позапланові невиїзної перевірки зазначено п.п.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.
Згідно п.п.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту або виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, обов`язковою умовою для призначення позапланової документальної перевірки є відправлення органом податкової служби письмового запиту та ненадання платником податків відповіді на такий запит протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.
Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України визначено, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 26.06.2014 року ДПІ у м.Полтаві направлено на адресу позивача запит про надання інформації №9203 (а.с. 4 том.2).
Згідно змісту наведеного запиту, підставою його надіслання є виявлення за результатами аналізу податкової інформації отриманої в установленому порядку, фактів які можуть свідчити про порушення ТОВ Агрохім-Партнер» вимог податкового законодавства, зокрема декларування придбання товару на суму 864 000 грн по взаємовідносинах з ризиковим контрагентом ТОВ «Рокфор Маркет».
На зазначений запит позивачем було надано відповідь (а.с. 2 том.2).
Крім того, на адресу позивача надсилалися запити податкового органу від 17.06.2016 року №8647 та 26.06.2014 року №9172 щодо надання інформації по взаємовідносинах позивача з контрагентами ТОВ Трейдбор, ТОВ Спектр-Агро, ТОВ Грін-Лайф, ІП БЕСТ.
На наведені запити позивачем також на адресу податкового органу направлялися відповіді (а. с. 7-9 том.2).
Однак надані пояснення та первинні документи, на переконання посадових осіб податкового органу, були недостатніми.
Зокрема, податковий орган вважав, що позивачем не надано в повному обсязі документи, перелік яких наведений у запитах контролюючого органу
Отже, для встановлення фактичних обставин взаємовідносин із зазначеними контрагентами і було призначено документальну позапланову невиїзну перевірку.
Суд звертає увагу на те, що отримання податковим органом відповіді платника податків на запит не виключає можливості призначення позапланової перевірки у випадку недостатності наданих відомостей або у випадку якщо надана інформація не спростовує виявлені факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового законодавства, та потребує подальшої перевірки.
Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 14.08.2014 року податковим органом повідомлення від 14.08.2014 року та копію наказу №1844 від 14.08.2014 року направлено на адресу позивача поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Зазначені обставини не заперечувалися позивачем під час розгляду по справі, а тому відповідно до ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доведенню.
В період з 15.08.2014 р. по 21.08.2014 р. відповідачем проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Агрохім-Партнер" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТОВ Трейдбор за березень- квітень 2014 року, ТОВ Спектр-Агро за квітень 2014 року, ТОВ Грін-Лайф за квітень 2014 року, ІП БЕСТ за травень 2014 року, ТОВ Рокфор Маркет за травень 2014 р. та з покупцями за березень-травень 2014 р., за результатами якої складено акт від 29.08.2014 р. №4888/16-01-22-02/38397547 (т.1 а.с.13-33).
Відповідно до висновків зазначеного акту перевірки відповідачем встановлені порушення: п.44.1 ст.44, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового Кодексу України, а саме: ТОВ Агрохім-Партнер завищено суму податкового кредиту за рахунок неправомірного віднесення до його складу ПДВ з придбання товару у постачальників: ТОВ Трейдбор за березень, квітень 2014 р., ТОВ Спектр-Агро за квітень 2014р., ТОВ Грін-Лайф за квітень 2014 р., ІП БЕСТ за травень 2014 р., ТОВ Рокфор Маркет за травень 2014 р. В порушення ст.44, п.п.185.1 п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України ТОВ Агрохім-Партнер завищено суму податкового зобов`язання за рахунок неправомірного віднесення до його складу ПДВ при реалізації покупцям товару, придбаного у ТОВ Трейдбор, ТОВ Спектр-Агро, ТОВ Грін-Лайф, ІП БЕСТ, ТОВ Рокфор Маркет за березень, квітень, травень 2014 р.
Зі змістом Акту перевірки позивач не погодився та 11.09.2014 року надав заперечення №33 .
Отже, аналізуючи наведені обставини суд приходить висновку, що позивач був повідомлений про перевірку та відповідно мав можливість скористатися своїм правом щодо ознайомлення із актом перевірки та надати письмові заперечення на відповідний акт.
Посилання ТОВ «Агрохім-Партнер» на неможливість проведення перевірки в зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» та відсутністю у ДПІ у м. Полтава дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірки відповідача є суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб`єкта господарювання щодо його перевірки.
При цьому вказана норма не поширюється на Державну фіскальну службу України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 160 створено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення
Перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми, та головне, що у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи (ст. 108 Цивільного кодексу України). Процес реорганізації шляхом перетворення завершується створенням нової юридичної особи, яка стає правонаступником усіх прав та обов`язків юридичної особи, що припинила свою діяльність. Отже, перетворення юридичної особи призводить до її припинення та характеризується універсальним правонаступництвом.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Так, Наказом Державної фіскальної служба України від 18 липня 2014 р. №2 «Про початок діяльності Державної фіскальної служби України», у зв`язку із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 липня 2014 року N 651-р «Питання Державної фіскальної
служби» та керуючись Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України віл 21 травня 2014 року N 236. зокрема п. 6 зобов`язано:
Територіальним органам Міндоходів забезпечити виконання функцій та завдань Міндоходів, що перейшли до ДФС.
Кабінет Міністрів України Постановою № 311 від 6 серпня 2014 р. «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», утворив, як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком.
Враховуючи те, що ДПІ у м. Полтава, на час виникнення спірних правовідносин, була територіальним підрозділом Міністерства доходів і зборів, яку в подальшому перетворено в Державну фіскальну службу України, положення щодо наявності у неї дозволу Кабінету Міністрів України або заявки суб`єкта господарювання для проведення перевірки на ДПІ у м. Полтава не поширюються.
Виходячи з вищевикладеного суд приходить висновку, що податковим органом не порушено вимог податкового законодавства щодо порядку призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а тому позовні вимоги в наведеній частині не підлягають задоволенню.
Щодо оскарження податкового повідомлення - рішення суд зазначає наступне.
Так, підставою прийняття наведеного рішення є висновок податкового органу про фіктивний характер господарських операцій з придбання послуг позивачем у контрагента ТОВ «Рокфор Маркет».
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ Агрохім-партнер (Замовник) та ТОВ Рокфор Маркет (Виконавець) було укладено договори:
- договір № 15 від 03.03.2014 року на надання послуг з пошуку постачальників засобів захисту рослин;
- договір № 15 від 03.03.2014 року на надання інформаційно-консультаційних з агрономії ;
- договір №22 від 10.04.2014 року на надання послуг з організації та супроводження сільськогосподарського виробництва;
Право на податковий кредит з даних господарських операції надано ТОВ Агрохім- партнер на підставі отриманої від виконавця податкових накладних:
Вказані податкові накладні зареєстровані в єдиному реєстрі податкових накладних ГУ Міндоходів України.
Факт виконання умов договорів визнавався шляхом підписання сторонами:
Вартість наданих послуг по вирощуванню сільськогосподарських культур та агрономії було віднесено на збільшення собівартості незавершеного виробництва - посівів зернових культур ТОВ Агрохім-партнер, а вартість послуг з пошуку постачальників засобів захисту рослин - до адміністративних витрат позивача.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
Відповідно до статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.
При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд врахує, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зокрема зі змісту ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Так з матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження факту надання спірних послуг позивачем на перевірку надано копії укладених договорів, акти приймання-здачі робіт, податкові накладні. У цих документах йдеться лише про надання комплексу послуг та зазначена сума, що підлягає сплаті виконавцеві, однак вони не розкривають змісту наданих послуг, позаяк не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності позивача.
Суд наголошує, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ти чи інші господарські операцій. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що господарськи операції реально виконані та спрямовані на отримання доходу. А відтак на підтвердження формування податкового кредиту у зв`язку з оплатою спірних послуг, позивач повинен був надати на перевірку та під час розгляду справи , зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання постачальником конкретних видів послуг та про результат виконання кожної послуги у вигляді деталізованого звіту, висновку тощо.
Проте, аналізуючи зміст наведених договорів № 15 від 03.03.2014 року на надання послуг з пошуку постачальників засобів захисту рослин, договір № 15 від 03.03.2014 року на надання інформаційно-консультаційних з агрономії, договір №22 від 10.04.2014 року на надання послуг з організації та супроводження сільськогосподарського виробництва , суд зазначає наступне.
Так, Акт надання послуг від 29.05.2014 № 25 та звіт містять лише загальні дані про господарську операцію, не розкривають змісту наданих послуг, позаяк не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, які саме були вчиненні дії для виконання умов договору строки виконання.
Позивачем в додатках до пояснень по справі додано кошторис до договору № 15 від 03.03.2014р та звіт про надання консультаційних послуг з агрономії в межах договору № 15 від 03.03.2014р.
Проте, перелічені документи містять лише назви етапів робіт без деталізації обсягу наданих послуг, розрахунку вартості наданих послуг позивачу його контрагентом (зважаючи на різницю в графі «вартість робіт» між кошторисом та звітом). Крім того, надання послуг інформаційно-консультаційних послуг має підтверджуватись також письмовою кореспонденцією, письмовими консультаціями тощо. В даному випадку, результати проведення хімічних аналізів с/г рослин, визначення асортименту та обсягів десикантів та добрив для позакореневого підживлення, тощо.
Також, суд зазначає, що акт наданих послуг № 45 від 30.05.2014 містить загальну інформацію без деталізації змісту наданих послуг, інформації про фактично надані послуги, їх обсягу та характеру, строків виконання та результатів здійснених заходів. При цьому, за умовами договору акт наданих послуг має складатись за підсумком кожного етапу робіт;
Крім того, суд наголошує, що з наданих документів не можливо встановити як формувалась вартість робіт, адже в умовах договору відсутня така істотна умова договору як ціна, не надано відповідні калькуляції наданих послуг, кошторис, тощо.
Також, суд наголошує, що відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на 10.03.2014 (період спірних господарських операцій) ТОВ «Рокфор Маркет» здійснювало наступні види діяльності: 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання, 24.53 Лиття легких кольорових металів, 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів, 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
Вищезазначені обставини свідчать про неможливість надання ТОВ «Рокфор Маркет» позивачу консультаційних послуг інформаційно-консультаційних послуг з агрономії, послуг з організації та супроводження сільськогосподарського виробництва, оскільки для виконання зазначеного виду діяльності необхідні відповідні науково-технічні знання у сфері агрономії та с/г виробництва.
Так, матеріали справи не містять доказів, що на виконання наведених угод послуги надавалися спеціалістами які мають відповідні науково-технічні знання у сфері агрономії та с/г виробництва.
Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що надані позивачем первинні документи не містять у собі відомостей які надають суду можливість встановити спричинення реальних змін майнового стану платника податків та реальність наведених господарських угод, а тому оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято у відповідності з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України.
Щодо зобов`язання ДПІ у м. Полтаві поновити дані податкової звітності відносно податкових зобов`язань та податкового кредиту з ПДВ ТОВ «Агрохім-Партнер» за період березень, квітень 2014 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 цього Кодексу, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
У пункті 74.1 статті 74 Податкового кодексу України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.
Отже, внесення до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення Інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок" податкової інформації, отриманої внаслідок проведеної позапланової невиїзної перевірки позивача, є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань.
До того ж, обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.
В цьому випадку безпосереднє викладення відповідачем суб`єктивного оціночного судження щодо наявності з боку ТОВ "Агрохім-Партнер" порушень податкового та іншого законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Включення суб`єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.
Виходячи із системного тлумачення статей 71,72,74 Податкового кодексу України, суд зазначає, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення позапланової невиїзної перевірки позивача, є лише службовою діяльністю працівників ДПІ з виконання обов`язків зі збирання доказової інформації про наявність чи відсутність документального підтвердження господарських операцій.
Зазначені дії самі по собі не створюють для суб`єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для позивача обов`язкових юридичних наслідків.
З огляду на викладені вище обставини, у суду відсутні підстави для визнання протиправним дії Державної податкової інспекції в м. Полтава по внесенню інформації про результати перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-партнер" до електронних систем Міністерства доходів і зборів України, в тому числі в автоматизовану систему "Результати співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" відомостей щодо заявлених позивачем податкового кредиту, податкових зобов`язань, витрат по операціях з придбання товарів та доходу по їх реалізації та зобов`язання Державну податкову інспекцію в м. Полтава поновити дані податкової звітності відносно податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Агрохім-партнер" за період березень-квітень 2014 року відповідно до поданих податкових декларацій з податку на додану вартість за березень 2014 року та квітень 2014 року, відображену в електронних системах Міністерства доходів і зборів України, в тому числі в автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, виконано покладений на нього обов`язок, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення, а повний текст буде складено протягом десяти днів.

Відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25.05.2020 року.

Суддя О.А. Прилипчук