Справа № 640/5111/19
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ №640/5111/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача - Косенчук В.Ю.,

відповідача - Степаненко Т.М.,

третьої особи на стороні відповідача - Гурової А.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного прова-дження справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів Украї-ни" до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст), треті особи, які не заявляють самос-тійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - державний реєстратор Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженко Олексій Сергійович; на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ", про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 04.03.2019 №671/15;

2) зобов`язати відповідача поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення іншого речового права - права користування (серві-туту), відомості про яку внесені на підставі рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженка Олексія Сергійовича від 21.01.2019 індексний №45135952.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2019 відкрито про-вадження у справі, залучено третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору:

- на стороні позивача - державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженка Олексія Сергійовича ;

- на стороні відповідача - ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ".

Цією ж ухвалою Окружний адміністративний суд міста Києва задовольнив клопотання позивача та витребував від Мін`юсту належним чином засвідчені копії наказу від 04.03.2019 №671/5 та висновків Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 28.02.2019 за результатами розгляду скарги ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" від 08.02.2019 №208, зареєстрованої 11.02.2019 за №4741-33-19

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2019, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2019 відмовле-но позивачу у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Підставами позову є відсутність зазначених у скарзі ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКО-ЛАЄВ" порушень державного реєстратора, а також відсутність у відповідача компетенції із розгляду порушених у скарзі питань щодо строку дії договору про встановлення сервітуту від 10.07.2013 №А6-А та порядку його пролонгації, чим порушено п. 8 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 (далі - Порядок №1128), та ст. 406 ЦК України і здійснено втручання у договірні правовідносини позивача та ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ". За цих обставин та згідно з п. 9 та п. 10 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відповідач повинен був відмовити у задоволенні скарги.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість позову і відсутність зазначених позивачем порушень Порядку №1128 при розгляді скарги. Зазначає, що рішення про результати розгляду скарги направлено позивачу у межах триденного строку з дня його прийняття, передбаченого п. 17 Порядку №1128; відповідно до пп. 5 п. 8 Порядку №1128 у відповідача наявна компетенція досліджувати умови договорів, на підставі якого державним реєстратором прийнято оскар-жуване рішення; стверджує про наявність у відповідача правових підстав для прийняття оспорюваного наказу, оскільки державний реєстратор всупереч ст.ст. 10, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не перевірив належним чином подані документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації прав; зазначає, що договір про встановлення сервітуту від 10.07.2013 №А6-А, укладений між позивачем і ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ", рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 23.11.2018 та лист позивача від 05.12.2018 №7825/3407/10-01/вих. не давали змоги встановити припинення речових прав на нерухоме майно; крім того державним реєстратором в порушення вимог п.п. 9, 57-1 Порядку держав-ної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127), не було належ-ним чином перевірено обсяг повноважень особи, яка подала заяву. Щодо вимоги про зобов`я-зання відповідача поновити записи відповідач зазначив про відсутність у нього законних повноважень на проведення реєстраційних дій щодо права власності, у т.ч. вносити записи до Державного реєстру прав на підставі рішення суду.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив про необґрунтованість посилань відповідача на розірвання договору, оскільки позивач звернувся до третьої особи щодо припинення договору у зв`язку зі спливом строку, на який було встановлено сервітут, тому позивач правомірно звернувся до державного реєстратора із заявою припинення речового права. Щодо обсягу повноважень особи, яка подала заяву, зазначив, що закон встановлює для державного реєстратора лише обов`язок перевірити повноваження особи та не встановлює обов`язок зазначити в додатках до заяви копію довіреності на представника.

Третя особа - Риженко О.С. - подав письмові пояснення, в яких підтримав позов. Заз-начив про відсутність підстав, передбачених ст. 24 Закону України "Про державну реєстра-цію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", для відмови у задоволенні заяви, а також про надання заявником усіх необхідних документів, для прийняття ним рішення. Зазначив, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 406 ЦК України та п.п. 4.2 і 14.1 договору від 10.07.2013 №А6-А про встановлення сервітуту ним було встановлено факт закінчення строку дії іншого речового права (сервітуту) і проведено державну реєстрацію припинення сервітуту. Щодо повноважень заявника, то згідно з п. 9 Порядку №1127 уповноважена особа встановлює особу заявника та перевіряє обсяг повноважень такої особи. Згідно з п. 10 цього Порядку не підлягають виготовленню та долученню до заяви електронні копії документів, що пред`являються заявником з метою встановлення його особи.

Третя особа - ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" - подала письмові пояснення, в яких просить відмовити в позові, підтримуючи позицію відповідача. Зазначає, що подані державному реєстратору документи не підтверджували припинення договору, тому не могли бути підставою для прийняття державним реєстратором рішення. Вважає, що із змісту п.п. 14.1, 14.4, 14.5, 14.6 договору та ст. 406 ЦК України припинення сервітуту повинно бути підтверджено письмовим повідомленням ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" за 5 днів до припинення договору або відповідною додатковою угодою сторін, або відповідним рішенням суду - такі документи відсутні, а відтак рішення державного реєстратора безпідставне. Вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор повинен був відмовити у задоволенні заяви позивача. Третя особа, дізнавшись про прийняття державним реєстра-тором рішення, подала скаргу до відповідача, який правомірно його скасував.

Інших заяв по суті справи та з процесуальних питань до суду не надійшло.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримала позов з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача заперечила проти позову з наведених у відзиві підстав.

Представник ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" підтримала відзив відповідача.

Неприбуття до судових засідання Риженка О.С., належно повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників, які прибули до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Державний реєстратор Риженко О.С. Департаменту з надання адміністративних пос-луг Миколаївської міської ради на підставі заяви позивача про припинення речового права на нерухоме майно №32182160 прийняв рішення від 21.01.2019 №45135952 про державну реєстрацію припинення іншого речового права, зокрема права користування (сервітуту) за ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ".

11 лютого 2019р. до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юсту (далі - Комісія) надійшла скарга ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" (вх. №4741-33-19) на рішення державного реєстратора Риженка О.С. від 21.01.2019 №45135952, в якій порушено питання про скасування даного рішення.

Листом секретаря Комісії від 21.02.2019 №2/4741-33-19/19К позивачу направлено копію скарги і повідомлено, що дата, час і місце розгляду скарги Комісією буде опубліковано за відповідним посиланням з офіційного сайту Мін`юсту.

Позивач подав до Комісії письмові пояснення від 27.02.2019 №783/10-01-01/вих щодо скарги ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ", в якій посилався на правомірність рішення державного реєстратора.

28 лютого 2019р. на засіданні Комісії, в якому брав участь представник позивача, розглянуто скаргу ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ", за результатами чого складено вис-новок від 28.02.2019, згідно з яким Комісією рекомендовано задовольнити скаргу повністю, скасувати рішення державного реєстратора Риженка О.С. Департаменту з надання адмініс-тративних послуг Миколаївської міської ради від 21.01.2019 №45135952.

Мін`юстом прийнято наказ від 04.03.2019 №671/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", яким відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 26, пп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 12 Порядку №1128 скаргу ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" задоволено у повному обсязі; скасовано рішення державного реєстратора Риженка О.С. Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 21.01.2019 №45135952

Листом в.о. секретаря Комісії від 06.03.2019 №8/4741-33-19/19К позивачу повідомлено про прийняття даного рішення у формі наказу, копія якого додається.

Спірні правовідносини виникли у сфері державної реєстрації речових прав і сто-суються правомірності рішення суб`єкта розгляду скарги на рішення державного реєстрато-ра. Спір не стосується встановлення (визнання) судом речових прав, а пов`язаний виключно з процедурою розгляду скарги і повноваженнями суб`єкта розгляду скарги.

Спірні відносини врегульовані Законом України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952), Порядками №1127 і №1128.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6, п. 7 ч. 1 ст. 7, п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону №1952 (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Мін`юст входить до системи державної реєстрації прав, до повноважень якого віднесено, зокрема, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір) та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 37 Закону №1952 за результатами розгляду скарги Мін`юст приймає мотивоване рішення про:

1) відмову в задоволенні скарги (п. 1);

2) задоволення (повне чи часткове) скарги, зокрема шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав (пп. "а" п. 2).

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протя-гом трьох робочих днів з дня його прийняття (абз. 13 п. 2).

Як встановлено судом, копія оскаржуваного наказу направлена на адресу позивача листом в.о. секретаря Комісії від 06.03.2019 №8/4741-33-19/19К, проти чого позивач не запе-речував. Та обставина, що на час подання позову позивач не отримав копію оскаржуваного рішення не впливає на його законність та обґрунтованість, тому не є підставою для визнання протиправним і скасування.

Згідно з п.п. 9, 10 ч. 8 ст. 37 Закону №1952, на які посилається позивач у позовній заяві як на підставу позову, Мін`юст відмовляє у задоволенні скарги, якщо:

- розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу (п. 9);

- державним реєстратором, територіальним органом Мін`юст прийнято таке рішення відповідно до законодавства (п. 10).

Пунктом 12 Порядку №1128 передбачено, що за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Позивач вважає, що строк дії договору від 10.07.2013 №А6-А закінчився 10.01.2019, а відповідач всупереч п. 8 Порядку №1128 і ст. 406 ЦК України вийшов за межі своїх повноважень, надавши оцінку договору від 10.07.2013 №А6-А, та фактично втрутився у договірні правовідносини між сторонами договору, надавши висновок щодо строку дії вказаного договору та умов його автопролонгації.

Відповідач, заперечуючи про таких доводів позивача, посилається на п. 8 Порядку №1128, а також на положення Закону №1952 і Порядку №1127, які регламентують подання державному реєстратору необхідних документів, на підставі яких державний реєстратор встановлює відповідні юридичні факти, встановлює відповідність заявлених речових прав.

Оцінюючи дані доводи і заперечення, суд зважає на наступне.

Пунктом 8 Порядку №1128 встановлено, що під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує, зокрема чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійс-нювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах.

Частиною 3 ст. 10 Закону №1952 встановлено, що державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 1);

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупи-нення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2).

Пунктом 12 Порядку №1127 передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Зважаючи на вимоги п. 8 Порядку №1128, а також положення 3 ст. 10 Закону №1952 і п. 12 Порядку №1127, оцінка відповідачем законності прийнятого державним реєстратором рішення потребує, серед іншого, перевірки відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; дослідження документів, які стали підставою для прийняття такого рішення, на предмет його законності; встановлення наявності чи відсутності у державного реєстратора підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав, тощо.

Оскільки, суть рішення державного виконавця полягає у припиненні речового права (сервітуту), що можливо саме на підставі дослідження договору, то відповідач, розглядаючи скаргу і перевіряючи законність рішення державного реєстратора, діяв в межах своїх повно-важень і встановленої процедури розгляду скарги.

Міркування позивача про те, що відповідач перебрав на себе функції суду, є безпід-ставними. При цьому суд зважає й на надані ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" копії рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.05.2016, постанов Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 і Вищого господарського суду України від 23.11.2016 у справі №915/197/16, якими відмовлено у задоволенні позову ДП "АМПУ" до ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" про припинення договору від 10.07.2013 №А6-А про встановлення сервітуту, які свідчать про вирішення судового спору.

Отже, розглядаючи скаргу і перевіряючи законність рішення державного реєстратора відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом №1952, Порядками №1127 і №1128, що спростовує доводи позивача щодо наявності підстави, передбаченої п. 9 ч. 8 ст. 37 Закону №1952, для відмови у задоволенні скарги.

Пунктом 57 Порядку №1127 передбачено, що для державної реєстрації права влас-ності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов право-чину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту вико-нання відповідних умов правочину.

Як вбачається з копій витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 21.01.2019 №153303903 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2019 №155282862, оскаржу-ване третьою особою до Комісії рішення державного реєстратора від 21.01.2019 №45135952 про припинення сервітуту прийнято на підставі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 23.11.2018, листа позивача від 22.11.2018 №7825/3407/10-01/вих. і договору про встановлення сервітуту від 10.07.2013 №А6-А, укладеного між позивачем і ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ".

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут.

Згідно з п.п. 4.2 і 14.1 договору від 10.07.2013 №А6-А про встановлення сервітуту сервітут є строковим та оплатним (п. 4.2); цей договір набирає чинності з моменту підпи-сання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє протя-гом 6 (шести) місяців з моменту набуття чинності. У випадку якщо Користувач (ТОВ "НІК-МОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ") не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну дії договору не повідомить Володільця (позивач) про намір припинити його дію, договір вважається автоматично пролонгованим ще на 6 (шість) місяців на тих самих умовах (п. 14.1).

Згідно з копією листа позивача від 22.11.2018 №7825/3407/10-01/вих. останній, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 406 ЦК України та п.п. 4.2 і 14.1 договору від 10.07.2013 №А6-А про встановлення сервітуту, повідомив ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" про припинення 10.01.2019 сервітуту за договором від 10.07.2013 №А6-А у зв`язку із спливом строку, на який встановлено сервітут.

Однак, з огляду на умови договору від 10.07.2013 №А6-А, лише заяви (письмового повідомлення) Володільця (позивача) недостатньо для припинення сервітуту або розірвання договору, позаяк п. 14.1 договору передбачає відповідне повідомлення Користувача (третя особа) про намір припинити його дію.

Як вірно встановлено Комісією і не було спростовано позивачем і третьою особою на його стороні, позивачем не було додано до заяви письмове повідомлення ТОВ "НІКМОР-СЕРВІС НІКОЛАЄВ" про припинення сервітуту. Водночас, до скарги було додано копія листа ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ" від 18.12.2018 №1000, адресованого позивачу, в якому Користувач заявив про намір подальшого продовження договору від 10.07.2013 №А6-А і вважає його автоматично пролонгованим на той самий строк.

Позивач послався у позовній заяві на п. 9.1.4 договору, згідно з яким Володілець має право вимагати припинення сервітуту у випадках, встановлених законодавством. Однак, суд вважає, що констатація позивачем свого права не доводить юридичний факт припинення строку сервітуту. Документів, які б підтверджували факт припинення договору, передбачені у п.п. 14.4, 14.5 договору, позивач державному реєстратору не надавав.

За таких обставин і умов договору суд, погоджуючись із запереченнями відповідача і поясненнями ТОВ "НІКМОРСЕРВІС НІКОЛАЄВ", вважає вірним висновок Комісії про те, що надані державному реєстратору копії договору від 10.07.2013 №А6-А, листа позивача від 22.11.2018 №7825/3407/10-01/вих. і повідомлення про вручення поштового відправлення від 23.11.2018 не давали змогу встановити припинення речового права (сервітуту).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1952 встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже, у державного реєстратора були підстави, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1952, для відмови у державній реєстрації припинення права сервітуту.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1952 за наявності підстав для відмови в державній реєст-рації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Як вбачається, за наявності законних підстав (п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №1952) для відмови у в державній реєстрації припинення права сервітуту державний реєстратор такого рішення не прийняв, натомість всупереч Закону №1952 і Порядку №1127 прийняв рішення про державну реєстрацію припинення права сервітуту.

Отже, Комісія дійшла вірного висновку про незаконність оскаржуваного рішення дер-жавного реєстратора, що спростовує доводи позивача про наявність у відповідача підстави, передбаченої п. 10 ч. 8 ст. 37 Закону №1952, для відмови у задоволенні скарги.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо наявності у відповідача підстав для відмови у задоволенні скарги, передбаче-них п.п. 9, 10 ч. 8 ст. 37 Закону №1952, тому вони не є підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення.

Щодо зазначеного у висновку Комісії порушення державним реєстратором вимог п.п. 9, 57-1 Порядку №1127 і не проведення належної перевірки обсягу цивільної правоздатності та дієздатності заявника та представника, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 9 Порядку №1127 під час формування та реєстрації заяви державний реєст-ратор, уповноважена особа встановлює особу заявника.

Встановлення особи заявника здійснюється на підставі документа, що посвідчує таку особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

У разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор, уповнова-жена особа перевіряє обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

Пунктом 57-1 цього Порядку передбачено, що для державної реєстрації прав, що набу-вається не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, також подаються документи, що визначають обсяг цивільної правоздатності, дієздатності фізичних та юридичних осіб, а також обсяг повноважень представника фізичної або юридичної особи.

Перевірка цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи здійснюється шляхом отримання з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприєм-ців та громадських формувань відомостей про таку особу, у тому числі її установчих доку-ментів, та перевірки відповідності реєстраційної дії, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності.

Комісією встановлено, що до заяви не було додано статуту ДП "Адміністрація морсь-ких портів України" та довіреності від 28.12.2018 №1850, посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що закон встановлює для державного реєстра-тора лише обов`язок перевірити повноваження особи та не встановлює обов`язок зазначити в додатках до заяви копію довіреності на представника.

У поясненнях державний реєстратор зазначив, що у Департаменті з надання адмініс-тративних послуг Миколаївської міської ради державна реєстрація прав проводиться за зая-вою заявника шляхом звернення до адміністратора Центру надання адміністративних послуг. Посилаючись на положення п.п. 2, 9, 18, 26 Порядку №1127 стверджує, що перевірка особи заявника і обсягу його повноважень здійснюється уповноваженою особою, а не державним реєстратором. При цьому, до реєстраційної справи долучаються документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії підтверджуючі особу і повноваження документи не долучаються до реєстраційної справи.

Відповідачем вказані пояснення спростовані не були. Погоджуючись з позивачем і третьою особою на його стороні у тому, що не зазначення у заяві в якості додатку до неї довіреності від 28.12.2018 №1850, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С., за умови прийняття заяви через фронт-офіс і встановлення особи заявника і його повноважень уповноваженою особою Центру надання адміністративних послуг, не доводить неприйнятність заяви позивача, тому не є перекон-ливим доказом не проведення державним реєстратором належної перевірки цих даних.

Щодо п. 57-1 Порядку, то за своїм змістом дана норма стосується державної реєстрації набуття права. Оскільки заява позивача стосувалась державної реєстрації припинення права, а не його набуття, суд вважає, що посилання у висновку Комісії на цей пункт є необґрунто-ваним.

У зв`язку з викладеним суд вважає необґрунтованим висновок Комісії у частині наяв-ності у державного реєстратора підстав для відмови у проведення державної реєстрації, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону №1952.

Однак, необґрунтованість цього висновку не є підставою для визнання протиправним і скасування оскаржуваного наказу, адже, встановивши на підставі висновку Комісії незако-нність рішення державного реєстратора з мотивів, наведених судом раніше, відповідач правомірно й на підставі пп. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону №1952 прийняв рішення про задоволення скарги і скасування рішення державного реєстратора.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнаяння протиправним і скасування оскаржуваного наказу, позивач не зазначив, а судом таких не встановлено.

Розглядаючи вимогу про зобов`язання відповідача поновити державну реєстрацію припинення сервітуту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ї задоволення, зважаючи на правомірність оскаржуваного рішення.

Отже, не підлягає задоволенню.

З огляду на відмову в задоволенні позову та згідно із ст. 139 КАС України сплачений позивачем згідно з квитанцією від 22.03.2019 №1221 судовий збір у сумі 3842 грн. не підля-гає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 134, 139, 242-246, 250, 251 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" у задоволенні адміністративний позову повністю.

Позивач: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України";

01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, .

Відповідач: Міністерство юстиції України;

01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1) на стороні позивача - державний реєстратор Департаменту з надання адміністра-тивних послуг Миколаївської міської ради Риженко Олексій Сергійович; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

2) на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКМОРСЕР-ВІС НІКОЛАЄВ"; 54020, м. Миколаїв, Громадянський узвіз, 1/1, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко