Справа № 380/3017/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3017/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не включення до вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 зі служби та поданні документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для розрахунку розміру пенсії індексації грошового забезпечення;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 провести перерахунок (донарахування) та виплатити ОСОБА_1 різницю розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби, врахувавши індексацію грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 по справі №380/422/20;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку (донарахування) розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення, врахувавши індексацію грошового забезпечення нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 по справі №380/422/20.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Звільнений зі служби за станом здоров`я 02.03.2019. За час проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 02.03.2019 та компенсація за невикористану відпустку як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №380/422/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.07.2015 по 02.03.2019 та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015року по 2019рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 02.03.2019. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2015 по 02.03.2019. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 02.03.2019.

Позивач вважає, що з урахуванням вищевказаного рішення суду у нього виникло право на перерахунок (збільшення) отриманої вихідної допомоги при звільнені зі служби та перерахунок розміру пенсії з моменту її призначення, так як суми індексації грошового забезпечення до розрахунку включені не були. Вказує, що індексація є складовою частиною місячного грошового забезпечення військовослужбовця і тому повинна включатися до розрахунку, як вихідної допомоги при звільненні, так і при розрахунку розміру пенсії. Проте, відповідач не включив індексацію ні до вихідної допомоги при звільнені зі служби, ні до грошового забезпечення.

Ухвалою від 22.04.2020 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Відповідачем на день розгляду справи відзиву на позовну заяву не було подано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 08.08.2003 по 02.03.2019 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 . На момент звільнення займав посаду інспектора прикордонної служби 1-категорії-фельдшера групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 (тип Б) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_5 1 категорії (тип Б).

Згідно із витягом з наказу тво начальника 7 прикордонного загону (1 категорії) підполковника від 17.01.2019 №14-ос (по особовому складу) старшого прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 1-категорії-фельдшера групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 (тип Б) відділу прикордонної служби Амбуків 1 категорії (тип Б) звільнено у запас за підпунктом б (за станом здоров`я) п. 2 ч.5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та направлено для зарахування на військовий облік до Володимир-Волинського ОРВК Волинської області. Остаточною датою проходження військової служби вважати 02.03.2019.

20.08.2019 позивач звернувся з листом до відповідача, в якому зазначив, що на час прийняття наказу від 17.01.2019 №14-ос про виключення його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідач не провів усі необхідні розрахунки. Просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2019роки, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII, оскільки, із настанням особливого періоду не мав змоги скористатися додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати.

Відповідач листом від 28.08.2019 №11/833 повідомив позивача про те, що проведення індексації грошового забезпечення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, проте така була не передбачена.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив індексацію грошової компенсації та грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015року по 2019рік, передбаченої п.12 ч.1ст.12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №380/422/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.07.2015 по 02.03.2019 та невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015року по 2019рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 02.03.2019. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.07.2015 по 02.03.2019. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015року по 2019рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 02.03.2019.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №380/422/20 набрало законної сили та виконане.

Так, розрахунок вихідної допомоги при звільненні з військової служби проведений з неповного місячного грошового забезпечення.

Позивач вважає, що має право на перерахунок вихідної допомоги при звільненні з врахуванням індексації грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232).

Згідно ст.40 Закону №2232 гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про Державну прикордонну службу України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 1 ст.9 Закону №2011 встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону України №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Приписами ч.4 ст. 9 цього ж Закону передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до п.2 ст.15 Закону №2011 крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Судом встановлено, що вислуга років позивача становить 26 років 07 місяців 21 день (календарних), та 05 років 07 місяців 28 днів (у пільговому обчисленні), загальна: 32 роки 03 місяці 19 днів.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.06.2018 року №558 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» позивачу виплачено грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на 26 повних календарних років.

Виплата вихідної допомоги при звільненні позивачу нарахована без урахування індексації грошового забезпечення.

Отже, спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру цієї допомоги.

Абзацом другим ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Приписами статті 1 цього Закону визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078).

Відповідно до п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Пунктом5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Враховуючи викладене, відповідачем протиправно не здійснено новий розрахунок вихідної допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, яку позивач отримав за час проходження військової служби, згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №380/422/20, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Позивач у позові просить суд також визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині не подання документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для розрахунку розміру пенсії із урахуванням до вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та зобов`язати відповідача подати документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для перерахунку (донарахування) розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення, врахувавши індексацію грошового забезпечення нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.02.2020 по справі №380/422/20. Суд вважає, що дані вимоги позивача є передчасними, оскільки відповідачем сам перерахунок та виплату вихідної допомоги при звільненні із включення індексації грошового забезпечення ще не проведений.

Крім того, позивачем до матеріалів справи не подано жодних доказів перебування на обліку в органах Пенсійного фонду та призначення йому пенсії.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вирішені справи суд приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі "Кечко проти України". Так, Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст.1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій, а позивач навів законні й обґрунтовані підстави для часткового задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не включення до вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 зі служби індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 (військова частина 2144) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок (донарахування) та виплатити ОСОБА_1 різницю розміру вихідної допомоги при звільненні зі служби із урахуванням індексації грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Крутько О.В.