Справа № 820/1483/16
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 р. м. ХарківСправа № 820/1483/16
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2019, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І. (повний текст складено 15.10.19) по справі № 820/1483/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Рассвет"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Рассвет" (далі - ТОВ Агрофірма "Рассвет") звернулося з позовом до Харківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Харківська ОДПІ), правонаступником якої є Головне управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області), в якому просило визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення Харківської ОДПІ від 14.03.2016 №, №, №, №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2016 по справі №820/1483/16 адміністративний позов ТОВ Агрофірма "Рассвет" задоволено, визнано недійсними та скасовано податкові повідомлення-рішення Харківської ОДПІ від 14.03.2016 №, №, №, №, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської ОДПІ на користь ТОВ Агрофірма "Рассвет" витрати зі сплати судового збору у розмірі 3283,96 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016 апеляційну скаргу Харківської ОДПІ залишено без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2016 по справі №820/1483/16 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.04.2019 касаційну скаргу Харківської ОДПІ задоволено частково, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у справі № 820/1483/16 скасовано, а справу № 820/1483/16 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

За результатами нового судового розгляду справи № 820/1483/16, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 позов ТОВ Агрофірма "Рассвет" задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що проведеною перевіркою було встановлено господарські відносини позивача з іншими суб`єктами господарювання, які не носять реального характеру.

Позивачем до суду надано письмові пояснення, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування вказує на відсутність доказів правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ Агрофірма "Рассвет" зареєстроване юридичною особою та перебуває на податковому обліку.

Харківською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Агрофірма "Рассвет" (код 30712821) щодо своєчасності, правильності, достовірності та повноти сплати податку на додану вартість та інших зборів та обов`язкових платежів за період з 01.01.2012 по 20.11.2015, з питання правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати з податку на доходи з фізичних осіб та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

За результатами проведеної перевірки складено акт №241/20-23-22-01-05/30712821 від 26.02.2016.

На підставі висновків перевірки, Харківською ОДПІ стосовно ТОВ Агрофірма "Рассвет" (код 30712821) було винесено податкові повідомлення-рішення від 14.03.2016 (т.1 а.с.13-16):

- № , яким за порушення п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 182358,00 грн. за березень, липень, вересень 2014 року та за квітень 2015 року;

- № , яким за порушення п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 4480,00 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями - 3584,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями- 896,00 грн.;

- № , яким за порушення п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 15421,25 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями - 12337,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 3084,25 грн.;

- № , яким за порушення п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 16671,25 грн., в тому числі 13337,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 3334,25 грн.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ Агрофірма "Рассвет" звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено реальність укладених між позивачем та його контрагентами договорів. Наявна у контролюючого органу інформація про можливі порушення з боку постачальників позивача чи по ланцюгу постачання не може бути підставою для висновків про відсутність реальності здійснених позивачем господарських операцій. При цьому податковий орган не подав до суду докази на підтвердження висновків того, що первинна документація не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України". Крім того, відповідачем не було надано до суду копію витребуваного акту перевірки від 26.02.2016.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо акта перевірки №241/20-23-22-01-05/30712821 від 26.02.2016.

Відповідно до п.86.1, 86.10 ст.86 Податкового кодексу України (далі - ПКУ, ПК України) (в редакції, чинній на час складення акта перевірки від 26.02.2016) результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Крім того, на час складення акта перевірки від 26.02.2016 були чинними приписи Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (далі - Порядок №727).

Згідно із пунктами 3, 5, 6 розділу ІІ Порядку №727 акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Акт (довідка) документальної перевірки повинен бути складений на паперовому носії державною мовою і мати наскрізну нумерацію сторінок.

Задовольняючи касаційну скаргу, Верховний Суд у постанові від 25.04.2019 по справі № 820/1483/16 звернув увагу на передчасність висновків судів попередніх інстанцій, що реальність виконання договорів підтверджена належним чином складеними первинними документами, а саме податковими, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, актами приймання - передачі наданих послуг, світлокопії яких знаходяться в матеріалах справи, як з огляду на невідповідність долучених до матеріалів справи письмових доказів процесуальним критеріям їх належності, так і з огляду на відсутність акта перевірки якими встановлені податкові правопорушення.

При цьому касаційний суд визнав, що в даному випадку основний доказ, який визначає склад податкових правопорушень покладених в основу прийняття спірних рішень є неналежним доказом, оскільки не є оригіналом або засвідченою судом копією відповідно до частини четвертої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року та була чинною на час вирішення справи судами попередніх інстанцій.

Зокрема, у матеріалах справи є наявними дві копії акта перевірки. В томі першому на аркушах справи з 17 по 34 долучено копію невідомого документа, схожого на акт перевірки, але без першої сторінки та без зазначення наскрізної нумерації сторінок, але із визначенням сторінок за №№ 1, 2, 2, 2, 2, 2, 4, 4, 5, 5, 5, 5, 6, 6, 6, 6, 6, 6. У цьому ж томі на аркушах справи 137-172 розміщена світлокопія акта перевірки від 26 лютого 2016 року з титульною сторінкою, яка утримує в собі дату, номер та назву акта та сторінки із наступною нумерацією 6, 7 ,8, 9,1,1,1,1,1,1,2,2,2,2,2,3,3,3,3,3,4,4,4,4,4,5,5,5,5,5,6,6,6,6,6.

Аналіз змісту копій вказаних документів свідчить про наявність у даних документів ознак акта перевірки від 26.02.2016, але не містять чіткого, об`єктивного та повного викладу фактів виявлених порушень законодавства, які б можливо було проаналізувати на предмет їх обгрунтованості як відповідна підстава прийнятих відповідачем спірних рішень.

Разом з тим, протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду та ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 було витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію акта перевірки №241/20-23-22-01-05/30712821 від 26.02.2016.

Однак, відповідачем акт перевірки до суду надано не було, але повідомлено про наявність виключно 1, 2 сторінок акта та сторінки з підписами. (т.2 а.с.215)

Враховуючи вищевикладене, наявні у матеріалах справи документи, сході на акт перевірки від 26.02.2016, не можуть братися колегією суддів до уваги в якості однозначного та беззаперечного доказу виявлених порушень.

При цьому колегія суддів наголошує на необхідності врахування вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно яких суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо доводів податкового органу про встановлення проведеною перевіркою порушень податкового законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що податковим органом встановлено, серед іншого, наступні порушення (т.1 а.с.33, 172):

1) п.201.1, 201.6, 201.10 ст.201, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.186.3 ст.186, п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємству ТОВ Агрофірма "Рассвет" донараховано ПДВ у сумі 3584 грн., у т.ч. червень 2015 року - 3584,00 грн., а також зменшено відємне значення суми ПДВ на загальну суму 182358 грн., у т.ч. у березні 2014 року - 3549 грн., у липні 2014 року - 80637 грн., у вересні 2014 року - 95533 грн., у квітні 2015 року - 2639 грн.;

2) п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.138.10.6 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємству Договір про спільну діяльність від 26.01.2012 №БН - уповноважена особа ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, код 00487522, донараховано податок на прибуток 12039 грн. за 2014 рік;

3) п.201.1, 201.6, 201.10 ст.201, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.186.3 ст.186, п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємству Договір про спільну діяльність від 26.01.2012 №БН - уповноважена особа ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, код 00487522, донараховано ПДВ у сумі 13337 грн., у т.ч. вересень 2014 року - 13337 грн.

Стосовно зазначених порушень, вчинених підприємством Договір про спільну діяльність від 26.01.2012 №БН.

Зі змісту документів, схожих на акт перевірки від 26.02.2016, неможливо однозначно та беззаперечно встановити які саме порушення вчинено позивачем в межах його самостійної господарської діяльності, а які в межах господарської діяльності за Договором про спільну діяльність від 26.01.2012 №БН - уповноважена особа ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, код 00487522.

Натомість позивачем надано до матеріалів справи належним чином завірену копію Договору про спільний обробіток земельної ділянки від 26.01.2012 №БН та додатків до нього №1 від 26.01.2012, № 2 від 26.01.2012, №3 від 01.03.2012, укладених між ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, код 00487522 (сторона-1), та ТОВ Агрофірма "Рассвет" (сторона-2). (т.1 а.с.47-55).

За умовами Договору сторони зобов`язуються об`єднати зусилля для досягнення наступних господарських цілей, у рамках чинного законодавства України, спільно обробляти земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1 500,00 га для: вирощування зернових культур; вирощування олійних культур; вирощування буряків; оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; заготівля, виробництво та переробка сільськогосподарської продукції; надання послуг у сфері сільського господарства (інші необхідні види діяльності згідно класифікатору КВЕД).

Також умовами Договору та додатків до нього визначено особливості ведення спільних справ. Так, сторони дійшли згоди, що керівництво спільною діяльністю, ведення спільних справ доручається стороні-1. Сторона-1 забезпечує ведення бухгалтерського обліку спільної діяльності, ведення податкового обліку і складання фінансової звітності за результатами спільної діяльності. (т.1 а.с.54)

Колегія суддів відмічає, що податковим органом не заперечується той факт, що за Договором про спільну діяльність від 26.01.2012 №БН уповноваженою особою є саме ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, код 00487522.

Згідно із п.п.14.1.139 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податку. Порядок податкового обліку та звітності про результати спільної діяльності встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.64.6 ст.64 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на обліку у контролюючих органах повинні перебувати угоди про розподіл продукції та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами (угодами), визначені цим Кодексом.

Згідно із п.180.1 ст.180 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи.

Колегія суддів звертає увагу, що незважаючи на вказівку податкового органу про донарахування підприємству Договір про спільну діяльність від 26.01.2012 №БН (уповноважена особа ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва, код 00487522) за порушення п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.138.10.6 п.138.10 ст.138, п.201.1, 201.6, 201.10 ст.201, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.186.3 ст.186, п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України податку на прибуток у сумі 12039 грн. та податку на додану вартість у сумі 13337 грн., оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 14.03.2016 № та № за вказані порушення збільшено суми грошових зобов`язань саме позивачу - ТОВ Агрофірма "Рассвет".

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи договір поставки №ППК-06/1409-01 від 01.09.2014, укладений між С/Д від 26.01.2012 №БН (між ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва і ТОВ Агрофірма "Рассвет") та ТОВ "Агротрейд Продукт" (т.2 а.с.22), а також складені при його виконанні видаткові накладні (т.2 а.с.23-25, 217-219).

Перевезення товарів здійснювалось ФОП ОСОБА_1 (перевізник) на підставі договору №01/09/2014 від 14.07.2014, укладеного із С/Д від 26.01.2012 №БН (між ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва і ТОВ Агрофірма "Рассвет") (замовник). (т.2 а.с.26-31)

За умовами даного Договору Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе зобов`язання надати відповідно до умов даного Договору послуги по перевезенню наступних типів вантажів Замовника; зернові та олійні культури, автомобільним транспортом Перевізника. Замовник зобов`язується прийняти надані послуги по перевезенню та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим Договором. Дані, необхідні для надання послуг, вказуються у Заявках на перевезення вантажу що є невід`ємними частинами даного Договору. Погоджені Сторонами заявки регулюють взаємовідносини Сторін щодо кожного окремого перевезення (форма Заявки наведена з Додатку №1 до даного Договору).

Колегія суддів звертає увагу, що суб`єктом господарювання ТОВ Агрофірма "Рассвет" окремо від С/Д від 26.01.2012 №БН також було укладено із ФОП ОСОБА_1 (перевізник) договір надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні №14/07/2014 від 14.07.2014 (т.1 а.с.90-95, т.2 а.с.224-229), при його виконанні якого було складено податкові накладні (т.1 а.с.56-64).

Умови даного договору є аналогічними із умовами договору, укладеного з даним перевізником підприємством С/Д від 26.01.2012 №БН (між ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім.В.В.Докучаєва і ТОВ Агрофірма "Рассвет").

На підтвердження виконання вказаних договорів та здійснення перевезення, позивачем надано до матеріалів справи заявки на надання послуг, акти приймання-передачі наданих послуг та товарно-транспортні накладні. (т.1 а.с.96-97, т.2 а.с.32-89, 230-231)

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 березня 2019 року по справі №803/1587/13-а, від 16 квітня 2019 року по справі №804/5465/16, наявність товарно-транспортної накладної значною мірою спростило б доведеність послуг перевезення, разом із тим, це не є єдиним документом, який доводить виконання послуг перевезення. Інші документи, які були надані позивачем податковим органом на предмет понесення обґрунтованості витрат, отримання послуг в межах господарської діяльності та їх використання в оподаткованих операціях податковим органом не аналізувалися, не оцінювалися, що вказує на неповноту дослідження первинних документів під час перевірки.

Зосередження податкового органу виключно на транспортній документації, як підставах формування податкового обліку без врахування «інших» документів не узгоджується із засадами діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів на договорених умовах відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року.

Наявність або відсутність окремих документів чи помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, ТОВ Агрофірма "Рассвет", як окремим субєктом господарювання, (покупець) було укладено із Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційним підприємством «Мотор - Агро» (постачальник) договір поставки № 150 від 20 січня 2015 року (т.1 а.с.75-77, т.2 а.с.221-222), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати Покупцю товар в асортименті, кількості та ціні, значених в підписаних сторонами видаткових накладних, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

На підтвердження виконання договору позивачем надано до матеріалів справи видаткові та прибуткові накладні, які підписані сторонами (т.1 а.с.78-84).

Між ТОВ Агрофірма "Рассвет", як окремим субєктом господарювання, (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю компанія «Нова Ера» (продавець) укладено договір постачання №111 від 20 лютого 2015 року (т.1 а.с.85, т.2 а.с.223), за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар в строк та на умовах, зазначених у даному Договорі.

Факт передачі товарно-матеріальних цінностей підтверджується видатковими накладними, які підписаними сторонами (т.1 а.с.86-89).

Колегія суддів відмічає, що особливості як визначення платників податку на прибуток, так і визначення об`єкту оподаткування цим податком, а також особливості правового регулювання оподаткування податком на додану вартість встановлено положеннями Податкового кодексу України.

З аналізу змісту відповідних норм слідує, що право платника податків на включення сум до податкових зобов`язань по податку на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти як придбання або продаж цим платником податків товарів, основних фондів, отримання або надання послуг чи робіт, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; так і підтвердження обліковими, розрахунковими документами цих господарських операцій.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

В той же час, окремі несуттєві недоліки заповнення первинної документації по оформленню господарських операцій не можуть свідчити про недійсність таких документів та не впливають на право позивача по формуванню показників податкового обліку за умови підтвердження реальності проведених операцій та доведення зв`язку із господарською діяльністю.

Додатково колегія суддів відмічає, що контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам за умови доведення факту, що відомості, які містяться в таких документах, є недостовірними.

Колегія суддів відмічає, що податковим органом не надано до суду як акт перевірки, так і будь-які інші документи, які безпосередньо підтверджують вчинення позивачем відповідних порушень.

Посилання податкового органу про наявність інформації стосовно вчинення контрагентами позивача чи, тим більше, третіми особами, які мали господарські взаємовідносини із контрагентами позивача, порушень чинного податкового законодавства не можуть вважатися судом беззаперечним доказом нереальності господарських операцій позивача із його контрагентами оскільки податковим органом на підтвердження зазначеної інформації не надано до суду достатніх та належних доказів.

В період здійснення вказаних господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані платниками податку на додану вартість. Матеріали справи не містять доказів та відомостей про скасування податковими органами свідоцтв платників ПДВ таких контрагентів позивача, діяльність яких сприймається контролюючими органами як нереальна.

Чинним законодавством не встановлено обмежень по включенню до складу податкових зобов`язань та податкового кредиту сум по господарських операціях за умови, що контрагенти платника податків зареєстровані належним чином, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань відсутні негативні відомості щодо стану таких контрагентів, а також контрагенти є платниками податку на додану вартість.

Податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від господарських та виробничих можливостей.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" платник податку та його контрагенти є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом норм Податкового кодексу України вони є окремими платниками податків.

За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника, яка відповідно до статті 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Також, відхиляючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює, згідно приписів ст.316 КАС України, залишення вимог апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Зважаючи на результати розгляду апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. ст. 134, 139 КАС України, у справі наявні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат за наслідками розгляду письмової заяви представника позивача про відшкодування понесених витрат на отримання правової допомоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.05.2020 у справі №320/3271/19.

На підтвердження понесених позивачем витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано відповідний договір № 040719 від 04.07.2019, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Дмитра Ципліцького» на захист прав і представництво інтересів ТОВ Агрофірма «РАССВЕТ». Також, фактичне понесення витрат та їх розрахунок підтверджено наданими копіями рахунку № 1130 від 15.04.2020, платіжного доручення № 1154 від 07.05.2020, акту прийому-передачі № 1130 від 13.05.2020 щодо наданих послуг правової допомоги під час розгляду справи № 820/1483/16 в Другому апеляційному адміністративному суді на загальну суму 2400 грн.

З врахуванням критеріїв щодо визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про співмірність реально понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 2400 грн. відносно ціни позову, яка близько ніж в 100 разів більше таких витрат.

Таким чином, здійснюючи розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2400 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 по справі № 820/1483/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Рассвет" (, с. Тернова, Харківський район, Харківська область, 62421) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 22.05.2020.