Справа № 460/4423/19
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/4423/19 пров. № А/857/3996/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Большакової О.О., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Дорошенко Н.О.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 27 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив зобовязати здійснити перерахунок та виплату пенсії згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи із 01 грудня 2019 року на підставі довідки філії «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» №613 від 20 листопада 2019 року, із застосуванням заробітної плати 454,57 крб.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію по інвалідності в розмірі згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2001 року №1210. У листопаді 2019 року звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо перерахунку пенсії на підставі довідки філії «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» №613 від 20 листопада 2019 року, із застосуванням заробітної плати 454,57 крб, розрахунок якої проведено відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року у справі №569/2758/19. Проте, відповідач листом від 20 грудня 2019 року №3-4288/07.1-59 повідомив, що питання щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням вищевказаної довідки можливо буде вирішити після надходження результатів перевірки відповідності змісту зазначеної довідки первинним документам. Вважає, таку відмову безпідставною, незаконною та необґрунтованою.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки філії «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» №613 від 20 листопада 2019 року, із застосуванням заробітної плати 454,57 крб, починаючи з 01 грудня 2019 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обставини щодо наявності у ОСОБА_1 як особи, яка брала участь у виконанні завдань по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, права на преміювання в розмірі 50% від посадового окладу в розмірі 87,50 крб встановлені в судовому порядку та в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню, а відтак, відсутні підстави для відмови позивачу у перерахунку пенсії, на підставі довідки філії "Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат" УДП "Укрінтеравтосервіс" №613 від 20 листопада 2019 року, із застосуванням заробітної плати 454,57 крб.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що довідка філії "Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат" УДП "Укрінтеравтосервіс" №613 від 20 листопада 2019 року не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки зазначені у ній суми заробітної плати не відповідають первинним документам сум заробітної плати.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому позивач позовні вимоги підтримує та заперечує проти апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи(в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 16 вересня 2019 року Рівненською облдержадміністрацією(а.с.8). Перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, що обчислена відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2001 року №1210.

21 листопада 2019 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки філії «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» №613 від 20 листопада 2019 року(а.с.14).

Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 20 грудня 2019 року №3-4288/07.1-59 повідомлено позивача, що питання щодо перерахунку його пенсії з урахуванням довідки філії «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» №613 від 20 листопада 2019 року можливо буде вирішити після надходження результатів перевірки відповідності змісту зазначеної довідки первинним документам(а.с.21).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Статтею 57 вказаного Закону визначено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі-Порядок № 1210) цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (п.2 Порядку № 1210).

Згідно з п.п. 3 п. 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Підпунктом 4 п. 3 Порядку № 1210 встановлено, що у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження: менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Таким чином, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.

Відповідно до п. 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17 та від 17 квітня 2018 року у справі № 376/2559/17.

Постановою Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 5 червня 1986 року № 665-195 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища", надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207/7), провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Аналіз норм Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави для висновку про те, що підприємство де працювала особа, яка звертається за пенсією, може видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Підставою для перерахунку пенсії є довідка, видана підприємством, де працювала особа, яка була призвана на військові збори, а підставою проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження є первинні документи про нараховану та виплачену заробітну плату, періоду та фактичної тривалості робочого дня і місця її виконання.

Відповідно, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року по справі №569/2758/19 філією «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» видано довідку №613 від 20 листопада 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 працював на посаді начальника ВМТЗ в населених пунктах зони відчуження, а саме в м. Чорнобиль Івано-Франківської області з 05 серпня 1986 року по 09 серпня 1986 року, оплата праці в зоні відчуження становить 454,57 крб.

Зі змісту довідки №569/2758/19 слідує, що вказані у цій довідці спірні суми зазначені на підставі рішення суду, а не на підставі фактично отриманих виплат згідно розрахункових листів чи інших первинних документів.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що обставини щодо наявності у ОСОБА_1 як особи, яка брала участь у виконанні завдань по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, права на преміювання в розмірі 50% від посадового окладу в розмірі 87,50 крб встановлені в судовому порядку та в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню, а відтак, не підлягають і додатковій перевірці органом Пенсійного фонду, то колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства, визначальним для врахування заробітної плати, отриманої за роботу в зоні відчуження для обчислення пенсії є саме фактичне отримання особою сум заробітної плати.

Так, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року, яке набрало законної сили, встановлено право позивача на преміювання в розмірі 50% від посадового окладу, проте згідно вказаного рішення не встановлено, що така премія позивачу фактично виплачувалась. Також, з матеріалів справи встановлено, що відомості щодо отримання позивачем розрахованих в довідці філії «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» № 613 від 20 листопада 2019 року сум відсутні. Тобто, заробітна плата, вказана в даній довідці позивачем у період з 05 серпня 1986 року по 09 серпня 1986 року фактично одержана не була і підстави для обчислення пенсії, виходячи з такої заробітної плати відсутні.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що підстав для перерахування та виплати пенсії позивачу на підставі довідки філії «Рівненський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» №613 від 20 листопада 2019 року немає.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 344/10800/16-а та від 10 липня 2019 року у справі № 539/2726/16-а.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити повністю.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 460/4423/20 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. О. Большакова
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 26 травня 2020 року.