Справа № 480/1595/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. Справа № 480/1595/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), в якій просила визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 26.02.2020 про відмову у наданні дозволу на розроблення документації з землеустрою №18-8034/16-20-СГ та зобов`язати відповідача винести наказ про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га. за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Басівської сільської ради Сумського району Сумської області.

Свої вимоги мотивувала тим, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою суперечить нормам Земельного кодексу України. Відмічає, що підставою для відмови в наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Однак, в даному випадку, відповідач жодної з них у відповіді не навів. Наголосила, що спірна земельна ділянка не входить до земель, які були надані КСП "Іскра". Відмітив, що при порівнянні графічних матеріалів розпайованих земель та Публічної кадастрової карти України вбачається, що між земельними ділянками :02:004:0160 та :02:004:0128 не вистачає одного паю орієнтовною площею 6,1 га (норма при розпаюванні). Даний пай межує з земельною ділянкою :02:004:0128. Згідно кадастрової карти України між не нанесеним паєм та земельною ділянкою бажаною до відведення земельною ділянкою площа орієнтовно 8 га, яка цілком достатня для приватизації земельної ділянки площею 2 га.

Ухвалою суду від 16.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву (а.с.24-32) в якому представник ГУ Держгеокадастру у Сумській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з тим, що землі, в межах яких знаходиться земельна ділянка, яка планується до відведення позивачу, раніше перебувала на праві колективної власності у колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра» (далі - КСП «Іскра»), а відтак на підставі п.21 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України вважається власністю Басівської сільської ради Сумського району Сумської області. Також вказав, що згідно листа Басівської сільської ради Сумського району Сумської області № 02- 25/71 від 03.02.2020р. сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення позивачу земельної ділянки, оскільки земельна ділянка згідно матеріалів роздержавлення перебувала у колективній власності КСП «Іскра».

Крім того, у відзиві зазначив, що вимога зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не вправі зобов`язати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом.

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач 27.01.2020 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Басівської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с.8,28). До заяви було додано викопіювання земельної ділянки, а також копія паспорту та РНОКПП (а.с.7,10).

Наказом від 26.02.2020 №18-8034/16-20-СГ (а.с.9) відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що бажана до відведення земельна ділянка відносилась до земель колективної власності КСП "Іскра". Відповідно до пунктом 21 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів Україні щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. "а" ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - Земельний кодекс України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст.118 Земельного кодексу України відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з наведених норм, стаття 118 Земельного кодексу України містить виключний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обов`язків, зобов`язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з`ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви.

Разом з тим, згідно з ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідно до п.1 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно із п.1, п.п.13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане (п.1). Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4).

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що до повноважень відповідача як територіального органу Держгеокадастру, належить розпорядження землями саме державної власності сільськогосподарського призначення на території Сумської області, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України.

В той же час Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 №2498-VIII (далі - Закон від 10.07.2018 №2498-VIII), який набрав чинності 01.01.2019, розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 21 такого змісту: «21. Установити, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.»

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії інформаційної довідки Міськрайонного управління у м.Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 26.02.2020 №771/415-20 (а.с.29), копії державного акта на право колективної власності на землю серії СМ - 9, виданого Басівською сільською радою Ради народних депутатів Сумського району Сумської області відповідно до рішення від 05.04.1995 (а.с.31-32), спірна земельна ділянка входить до складу земель загальною площею 3298,3га, які були передані у колективну власність КСП «Іскра», яке станом на сьогодні припинено.

Представник позивача, з посиланням на рішення Басівської сільської ради від 23.11.2001 про затвердження технічної документації та копії графічних матеріалів технічної документації КСП «Іскра», заперечує той факт, що бажана земельна ділянка входить до складу земель колишнього КСП «Іскра» та стверджує, що спірна земельна ділянка лише межує з розпайованими земельними ділянками КСП «Іскра».

Однак, суд не може погодитись з такими доводами представника позивача, оскільки зазначеним рішенням Басівської сільської ради від 23.11.2001 з відповідними додатками лише було затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на землю саме власникам земельних сертифікатів СЗАТ «Іскра» (а.с.11-13), тобто стосувалось затвердження технічної документації по розробці схеми організації території земельних часток (паїв) даного підприємства, однак, не припиняло права власності в тому числі на іншу земельну ділянку на підставі виданого Державного акта колективної власності на землю серії СМ-9. При цьому, як чітко вбачається з плану зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю (а.с.31,32) та в співставленні з викопіюванням, що було додано до заяви позивача (а.с.10), а також доказами, які надавав представник позивача (а.с.12,13), спірна земельна ділянка знаходиться саме в межах "зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність КСП «Іскра»". А тому доводи представника позивача не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Відтак, згідно пункту 21 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, земельна ділянка, що перебувала у колективній власності КСП «Іскра», що припинено, та частину якої бажає отримати у приватну власність позивач в межах норм безоплатної приватизації, з 01.01.2019 в силу Закону від 10.07.2018 №2498-VIII перейшла в комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, в особі Басівської сільської ради Сумського району Сумської області, яка фактично стала її розпорядником.

Відповідно до ч.1 ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Враховуючи встановлені обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, з посиланням на п.21 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, діяв у відповідності до вимог ст.ст.118, 122 Земельного кодексу України, оскаржуваний наказ відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40000, м.Суми, вул.Герасима Кондратьєва, буд.25, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст судового рішення складено 25.05.2020.

Суддя І.Г. Шевченко