Справа № 160/2758/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
26 травня 2020 р.Справа №160/2758/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом Дочірнього підприємства "Завод "Динамо-Сілейр" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування припису і постанови,-

ВСТАНОВИВ:
- визнати протиправними дії та скасувати припис Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень №ДН4436/1857/АВ/П від 24.12.2019 року;
- визнати протиправними дії та скасувати постанову від 12.02.2020 року №ДН4436/1857/АВ/ТД-ФС/34 про накладення штрафу на Дочірнє підприємство "Завод "Динамо-Сілейр" у сумі 751140 грн.
Ухвалою суду від 12.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.
21.05.2020 року до канцелярії суду надійшла заява від позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить: зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладання штрафу від 12.02.2020 року №ДН4436/1857/АВ/ТД-ФС/34 до набрання законної сили судовим рішенням №160/2758/20.
За наслідком автоматизованого розподілу, заяву про забезпечення позову передано судді Бондар М.В. 25.05.2020 року (у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці).
В обґрунтування заяви зазначено, що державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Якімовою Ксенією Володимирівною 20.05.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62127278 по примусовому виконанню постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН4436/1857/АВ/ТД-ФС/34 від 12.02.2020 року. Стягнення з підприємства штрафу на підставі оскаржуваної постанови призведе до негативних майнових наслідків та позивачу доведеться докласти значних зусиль і втрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання оскаржуваної постанови.
На підставі ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язки відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування.
Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршенні, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.
З долучених до заяви документів вбачається, що 20.05.2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Якімовою Ксенією Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62127278 по примусовому виконанню постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН4436/1857/АВ/ТД-ФС/34 від 12.02.2020 року.
При вирішенні заяви суд виходить з такого, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).
Закон України «Про виконавче провадження» також не містить механізм зупинення виконання оскаржених рішень до розгляду спору судом.
Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Суд враховує, що правомірність постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженою особою №ДН4436/1857/АВ/ТД-ФС/34 від 12.02.2020 року в розмірі 751 140 грн. перевіряється судом в цьому судовому провадженні. Сам по собі факт оскарження постанови про накладення штрафу в судовому порядку не зупиняє її виконання.
Оскільки відкрито виконавче провадження, суд приходить до переконання, що на час судового розгляду справи існує реальна можливість початку примусового виконання постанови відповідача, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє вчинення виконавчих дій.
У разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог про її скасування, позивачу доведеться докласти зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення.
При цьому, суд зауважує, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами разом з практикою ЄСПЛ як джерело права.
Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.
Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи викладене, оскільки забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, суд доходить висновку, що без вжиття заходів забезпечення позову неможливо захистити права, свободи та інтереси позивача, так як примусове виконання оскаржуваної постанови про накладення штрафу може призвести до шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно тощо, накладення заборони розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача та наявність підстав для її задоволення.
Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву Дочірнього підприємства "Завод "Динамо-Сілейр" про забезпечення позову у справі №160/2758/20 - задовольнити повністю.
Зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладання штрафу від №ДН4436/1857/АВ/ТД-ФС/34 від 12.02.2020 року до набрання законної сили судовим рішенням № 160/2758/20;
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленого законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України "Про виконавче провадження" до 26.05.2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар