Справа № 520/14149/19
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 р. Справа № 520/14149/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Зеленського В.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.02.20 у справі № 520/14149/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом також - відповідач, ГУПФУ), в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та обмеженні пенсії максимальним розміром з 01.01.2016 та застосуванні до виплати суми перерахунку пенсії порядку виплати визначеного п. 3 постанови КМУ від 21.03.2018 № 103 протиправними;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром в розмірі, якій обчислений 90% грошового забезпечення з 01.01.2016 р. з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських в розмірах зазначених у довідці ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області про грошове забезпечення ОСОБА_1 № 100/32680- від 24.03.2018, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.01.2016 з урахуванням виплачених сум з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.01.2016 без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова № 103 від 21.03.2018, постанова № 649 від 22.08.2018, тощо), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат; подати протягом п`ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при виплаті перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 в частині обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області по невиплаті ОСОБА_1 заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2016 пенсію в розмірі, який обчислено 90% грошового забезпечення, на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області про грошове забезпечення від 24.03.2018 № 100/32680- без обмеження пенсії максимальним розміром, разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум несвоєчасно виплаченої йому пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в цій частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням засад верховенства права та вимог матеріального і процесуального права. Уважає, що суд першої інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин нормативно-правовий акт, а саме Постанову КМУ № 103 від 21.02.2018, якого не існувало на момент виникнення спірних правовідносин. Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 та правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові від 05.04.2019 у справі №809/248/18, позивач просить урахувати, що до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Також зазначає про помилковість відмови суду першої інстанції у задоволенні вимоги про виплату різниці суми перерахунку пенсії однією сумою та вказує, що вимога в цій частині підлягає задоволенню, оскільки невиплата пенсії позивачу у належному розмірі є втручанням у право позивача на мирне володіння майном. Просить надати оцінку змісту постанов Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 та №103 від 21.02.2018 з точки зору їх відповідності Конституції України і застосувати Конституцію України як акт прямої дії. Наголошує на необхідності встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначило, що вимога позивача здійснити виплату пенсії однією сумою є необґрунтованою та безпідставною, як і вимога про виплату пенсії без урахування положень постанов Кабінету Міністрів України № 103 від 21.03.2018 та № 649 від 22.08.2018, якими у своїй діяльності керується відповідач як орган державної влади. За результатами апеляційного перегляду просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позивних вимог залишити без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в Харківському національному університеті внутрішніх справ на посаді доцента кафедри та 28.02.2011 був звільнений зі служби у відставку. Позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУПФУ, пенсійна справа №.

ГУПФУ призначило пенсію позивачу з 01.03.2011 за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90 % грошового забезпечення.

03 лютого 2017 року Міністерство внутрішніх справ направило до Пенсійного фонду України повідомлення про підстави перерахунку пенсій за № 1461/05/22-2017, у якому зазначило про наявність підстав для перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а також про готовність уповноважених органів МВС подати до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі довідки для перерахунку пенсій у порядку та в терміни, визначені законодавством.

15.03.2017 за № 348/30216 у Міністерстві юстиції України зареєстровано наказ МВС від 17.02.2017 №138 «Про затвердження Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських».

22 березня 2017 року МВС повторно направило до Пенсійного фонду України лист №4019/02/22-2017 щодо необхідності проведення перерахунку пенсій.

Пенсійний фонд України повідомив головні управління Пенсійного фонду України в областях про необхідність складання списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

ГУПФУ направило до уповноваженого органу Міністерства внутрішніх справ України, а саме до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області список осіб для перерахунку пенсії який містить ім`я позивача.

Ліквідаційна комісія ГУ МВСУ в Харківській області направила до Пенсійного фонду України довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсій № 100/32680- від 10.10.2017 та уточнену довідку № 100/32680- від 24.03.2018.

ГУПФУ у червні 2018 року здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, зменшивши розмір пенсії позивача з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення та обмеживши пенсію максимальним розміром.

Сума перерахованої пенсії позивачу для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року виплачується ГУПФУ в такому порядку відповідно до п. 3 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018, а саме:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку, а отже, вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій щодо зменшення розміру пенсії з 90 % до 70 % грошового забезпечення та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90 % грошового забезпечення з 01.01.2016, є обґрунтованими, з урахуванням чого, посилаючись на те, що механізм компенсації втрати частини доходів застосовується адміністративним органом автоматично та імперативно (безальтернативно) у разі настання події несвоєчасної виплати доходу, тобто безвідносно до події реальної виплати, дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення пенсійного органу від виконання обов`язку за статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача із виплати перерахованої пенсії за 2016-2017 роки у процентному відношенні до суми підвищення пенсії до 19.11.2019 були правомірними, оскільки відповідач діяв у відповідності до чинного на той час п.3 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 і вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача із невиплати заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 у повному обсязі підлягає задоволенню з 19.11.2019. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання обмеження розміру пенсії позивачу при виплаті останньою максимальним розміром з 01.01.2016 протиправним та зобов`язання здійснити виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.01.2016.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимога про виплату різниці суми перерахунку пенсії однією сумою підлягає задоволенню з 19.11.2019, оскільки дії відповідача по виплаті перерахованої пенсії за 2016-2017 роки у процентному відношенні до суми підвищення пенсії до 19.11.2019 були правомірним, так як відповідач діяв у відповідності до чинного на той час п.3 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що запровадження відповідачу заборони керуватись нормами постанови КМУ №649 від 22.08.2018 призведе до створення перешкоди у виконанні рішення суду про проведення платежів за пенсією. Водночас, виходячи з того, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду, дійшов висновку, що така вимога позивача не підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а позивач фактично оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Отже, в межах апеляційного перегляду надається правова оцінка законності та обґрунтованості рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виплату різниці суми перерахунку пенсії однією сумою без застосування до виплати суми перерахунку пенсії п. 3 постанови КМУ №103 від 21.03.2018, постанови КМУ №649 від 22.08.2018 та в частині відмови у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду.

Щодо позовних вимог про виплату позивачу заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі без застосування до виплати суми перерахунку пенсії п. 3 постанови КМУ №103 від 21.03.2018, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (надалі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Відповідно до частини третьої (четвертої) статті 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на момент призначення пенсії), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Водночас, Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину четверту статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у такій редакції: "усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій" (набрання чинності з 01.01.2017).

Отже, починаючи з 01.01.2017 законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (в редакції постанови № 103) перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно та схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами.

Пунктом 1 постанови № 103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - постанова № 704).

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року (пункт 2 постанови № 103).

У разі коли внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією постановою, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій ( пункт 4 постанови № 103).

З наведеного слідує, що військовослужбовцям та деяким іншим особам перерахунок пенсій здійснюватиметься із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року - окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Виплата перерахованих пенсій здійснюватиметься поетапно починаючи з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Органи Пенсійного фонду здійснюватимуть перерахунок пенсій на підставі довідок про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, які будуть видані відповідними міністерствами та відомствами.

За таких обставин, збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього військовослужбовця на підставі постанови № 704.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393" (далі - Порядок № 45).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 здійснено ГУПФУ у червні 2018 на підставі довідки ліквідаційної комісії ГУ МВСУ в Харківській області №100/32680-, тобто після набрання чинності постанови №103.

Відтак, положення Постанови № 103 від 21 лютого 2018 року застосовуються до спірних правовідносин, так як вони виникли до прийняття цього нормативного-правового акта і підлягають врегулюванню тими нормативно-правовими актами, які були чинні на момент виникнення у позивача права на перерахунок та виплату пенсії.

Водночас, суд першої інстанції урахував, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18 визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Постановою від 19.11.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишив без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 - без змін.

Тому, пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" втратив чинність з 19.11.2019 відповідно до вимог частини 2 статті 265 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції що дії відповідача із виплати перерахованої пенсії за 2016-2017 у процентному відношенні до суми підвищення пенсії до 19.11.2019 були правомірним, оскільки відповідач діяв у відповідності до чинного на той час п.3 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача по невиплаті заборгованості по перерахованій пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі підлягають задоволенню з 19.11.2019.

Такі висновки узгоджуються із рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 та постановою Верховного Суду від 05.04.2019 у справі №809/248/18, на які посилається позивач, та їм не протирічать.

Водночас, щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату суми недоплаченої частини перерахунку пенсії однією сумою, колегія суддів уважає за необхідне зазначити таке.

Приписами частин першої та другої статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат, передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).

За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Отже, з огляду на вказане вище, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині, а тому в цій частині вимоги необхідно задовольнити, визнавши протиправною бездіяльність та зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату суми заборгованості недоплаченої частини перерахунку пенсії однією сумою.

Посилання суду першої інстанції на те, що вказані вимоги не підлягає задоволенню, адже не відповідають приписам Бюджетного кодексу України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи встановлено протиправність дій пенсійного органу щодо виплати позивачу з 05.03.2019 75% суми підвищення до пенсії, а тому позивач має законне право на отримання пенсійних виплат, передбачених нормами чинного законодавства, шляхом зобов`язання відповідача здійснити виплату суми заборгованості недоплаченої частини перерахунку пенсії однією сумою.

Щодо вимоги здійснити виплату недоплаченої частини перерахунку пенсії без урахування Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів чинного законодавства, зокрема, приписів статті 129-1 Конституції України та приписів статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та повинно виконуватися в повному обсязі і саме приписами Закону України "Про виконавче провадження" визначається порядок примусового виконання судових рішень, який не передбачає відповідного механізму, запровадженого Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що вимога позову заявлена наперед, стосується подій майбутніх правовідносин, відносно яких відсутні об`єктивні дані існування у владного суб`єкта наміру на недотримання закону та порушення прав заявника, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у її задоволенні з огляду на її передчасність.

Водночас, колегія суддів зазначає, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19, яким визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року, не набрало законної сили. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду дію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року у справі №640/5248/19 зупинено.

Щодо клопотання позивача про надання оцінки змісту постанов Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 та №649 від 22.08.2018 з точки зору їх відповідності Конституції України і застосуванню Конституції України як акту прямої дії, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

На час розгляду спірних правовідносин сторін рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", правомірність постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року є предметом судового розгляду у справі у справі №640/5248/19.

З огляду на викладене вище, колегія суддів не убачає підстав для надання оцінки відповідності постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 та постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 Конституції України, у зв`язку з чим зазначене клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Згідно із положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Водночас, необхідним є встановлення існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18.

Припущення позивача про те, що відповідач може порушити його права, захищені судом у даній справі, не є достатньою правовою підставою для застосування інституту судового контролю, оскільки, як вбачається з вищевикладеного, його реалізація є правом суду, а не обов`язком, і для його застосування повинні бути ґрунтовні підстави, а не сама лише існуюча ймовірність, не підтверджена жодними доказами.

Доводи позивача про те, що загальновідомим є факт, що ГУПФУ під надуманими приводами ухиляється від належного виконання судових рішень без надмірних затримок, не надають достатніх підстав для застосування статті 382 КАС України з огляду на зазначене вище.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що за умов відсутності аргументованих доводів та доказів того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду в подальшому у разі незастосування процесуальних заходів, про які просить заявник, вимога позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання ГУ ПФУ подання звіту про виконання судового рішення, не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що судові витрати, які були понесені позивачем під час розгляду справи, складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 1921,00 грн (768,40 грн + 1152,60), що підтверджується доказами про їх оплату (квитанціями про сплату №88860 від 22.12.19 та №47395 від 02.03.2020).

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом було ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, водночас ураховуючи, що задоволені вимоги охоплюють обсяг порушених прав та законних інтересів за основними та похідними вимогами, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити новий розподіл судових витрат та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень на користь позивача 1921,00 грн.

Керуючись статтями 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі № 520/14149/19 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити заборгованість із недоплаченої частини перерахунку пенсії однією сумою - скасувати.

У цій частині прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості із недоплаченої частини перерахунку пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019 однією сумою.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, б.5, Держпром, 3 під., 2 пов.) здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ) заборгованості із недоплаченої частини перерахунку пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у повному обсязі з 19.11.2019 однією сумою.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі №520/14149/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ) судові витрати у сумі 1921,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, б.5, Держпром, 3 під., 2 пов.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.В. Зеленський
Судді Я.В. П`янова І.С. Чалий