Справа № 539/2087/16-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 р. Справа № 539/2087/16-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 19.02.2020, суддя Миркушіна Н.С., повний текст складено 28.02.20, по справі № 539/2087/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

про зобов`язання повернути пенсію, відновлення площі земельної ділянки та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила зобов`язати відповідача повернути стягнуту пенсію в розмірі 1805 грн., стягнути моральну шкоду у розмірі 8000 грн., зобов`язати відповідача відновити площу землі, відновити межі, межові знаки, довжину, ширину земельної ділянки, сплатити за дерево та ремонт даху гаража 5000 грн., поставити питання перед керівництвом про відповідність державного виконавця займаній посаді.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 19.02.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач та відповідач до судового засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належними чином.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, в провадженні Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження ВП № 27523649 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у праві користування належною їй земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення самовільно встановленого шиферного паркану на 27 см. таким чином, щоб ширина належної ОСОБА_2 земельної ділянки відповідала документації МБТІ і становила 17,75 м.

Так, в межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанови про накладення на позивача штрафу від 10.11.2010, 06.12.2010, 21.09.2011 та 06.10.2011, який стягнуто в повному обсязі шляхом списання коштів з арештованого рахунку боржника.

Відповідно до акту державного виконавця від 27.06.2012 у присутності боржника, стягувача, працівника органів внутрішніх справ та понятих встановлено, що рішення суду виконано фактично згідно з виконавчим документом.

Постановою державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 27.06.2012 виконавче провадження з виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Копія зазначеної постанови направлена сторонам виконавчого провадження з роз`ясненням можливості її оскарження в 10-денний строк з дня її отримання.

У ході судового розгляду встановлено, що фактично позивач не погоджується із діями відповідача, що вчинені в рамках виконавчого провадження ВП № 27523649 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010, а саме винесення постанов про накладення штрафу та незаконно, за визначенням позивача, змінено площу належної їй земельної ділянки.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, в силу ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду із даним позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби встановлено ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду із даним позовом).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, судовим розглядом встановлено, що щонайменше у 2014 році позивач була обізнана про винесення оскаржуваних постанов, однак із адміністративним позовом до суду звернулась лише 13.07.2016, тобто після спливу строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачений обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

У той же час, відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частина 13 ст. 171 КАС України передбачає, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже, у разі встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та у випадку відсутності заяви про поновлення такого строку, з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має залишити позовну заяву без руху для надання позивачу строку на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Однак, у даному випадку суд першої інстанції, встановивши, що із позовною заявою позивач звернувся із пропущенням строку, встановленого КАС України для звернення до адміністративного суду, не надав права ОСОБА_1 обґрунтувати поважність причин пропуску строку на звернення до суду шляхом залишення позовної позивача без руху із дотриманням ч. 13 ст. 171 КАС України, чим порушив наведені норми процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду та про наявність передбачених ч. 3 ст. 123 КАС України підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Зазначені обставини судом першої інстанції враховані не були, що призвело до невірного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.

При цьому, помилкове визначення судом першої інстанції форми судового рішення не дає суду апеляційної інстанції підстав для його скасування з постановленням нового судового рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України.

Оскільки відповідно до ст. 240 КАС України рішення про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду постановляється у формі ухвали, колегія суддів при вирішенні даної справи застосовує положення ч. 3 ст. 312 КАС України, згідно якої у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 19.02.2020 по справі № 539/2087/16-а скасувати.

Справу № 539/2087/16-а направити до Хорольського районного суду Полтавської області - для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов