Справа № 264/5174/19
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2020-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5174/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю.М., за участю секретаря судового засідання Конівченко Ю.А., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області, поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області сержанта поліції Лагутіна Віктора Миколайовича з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

І. Позиції сторін.

Позивач просить скасувати постанову від 30.07.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення за проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору та керування транспортним засобом, що має технічні несправності (відсутність брудозахисних фартухів, бризковиків, болта кріплення переднього лівого колісного диску), посилаючись на те, що в постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеофіксація наведених у ній обставин. Окрім того, зазначив, що перед початком руху перевірив наявність бризковиків та усіх болтів, якими кріпляться колісні диски.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити, наполягав на правомірності оскаржуваного рішення, що ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин правопорушення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

ІІ. Щодо фактів.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 30.07.2019 року о 02 годині 54 хвилині, керуючи автомобілем Mazda E 2000, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку № 15 по вул. Пушкіна в м. Маріуполі проїхав регульоване перехрестя доріг на заборонений сигнал світлофору (поєднання червоного та жовтого), чим порушив п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України (далі ПДР). При цьому технічний стан автомобіля не відповідав встановленим вимогам ПДР та ДСТУ3649:2000, а саме рухався без передбачених конструкцією задніх захисних пристроїв, брудозахисних фартухів і бризковиків, чим порушив п. 31.4.7е ПДР. Притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2. ст. 122 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, та проїзд на заборонний сигнал світлофора.

ІІІ. Щодо права.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавцем передбачено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується. Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, з огляду на те, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, збираються та зберігається суб`єктом владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує саме відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, частиною 1 статті 268 КУпАП серед іншого передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Статтею 279 КУпАП встановлено обов`язок посадової особи, що розглядає справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, роз`яснити особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки та заслухати пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Статтею 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до п. 8.7.3е ПДР, у порушенні вимог якого визнано винним позивача, 8.7.3. поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Пунктом 31.4.7е ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, якщо відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу (п. 2.3.а ПДР).

Пунктом 3 частини 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

ІV. Висновки суду.

З наданого відповідачем відеозапису дійсно вбачається, що транспортний засіб (мікроавтобус) проїжджає перехрестя доріг на заборонений сигнал світлофору (поєднання червоного та жовтого), проте ідентифікувати його за індивідуальними ознаками неможливо. Водночас видно як невдовзі у тому ж напрямку перехрестя перетинає ще один мікроавтобус такого ж білого кольору, після чого один із зазначених транспортних засобів наздоганяють працівники патрульної поліції. Вказане не дозволяє зробити беззаперечний висновок про те, що транспортнім засобом, водій якого порушив правила проїзду світлофора, керував саме позивач.

Щодо експлуатації позивачем транспортного засобу з технічними несправностями суд зазначає наступне.

Позивачу поліцейським ставиться у провину порушення п/п «е» п. 31.4.7 ПДР, яким забороняється експлуатація транспортних засобів при відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, зрязезахисних фартухів і бризковиків.

Зазначена норма права дає підстави для висновку, що словосполучення «відсутній передбачений конструкцією» відноситься як до бампера або заднього захисного пристрою так і до грязезахисних фартухів і бризковиків. Тому, якщо конструкцією транспортного засобу бризковики не передбачені, то це не буде порушенням вимог п. 31.4.7 «е» ПДР.

Настання відповідальності за порушення наведеного п/п «е» п. 31.4.7 ПДР можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер, задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи або бризковики; по-друге, зазначені елементи конструкції транспортного засобу мають бути відсутні.

Вимогами до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710 передбачено, що бризковики, зрязезахисні фартухи у передбачених виробником або документами з питань переобладнання відповідно до Порядку переобладнання випадках мають відповідати вимогам пункту 6.8.13 ДСТУ 3649:2010.

Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль позивача до категорій КТЗ, які мають бути обладнані захисними пристроями відповідно до п. 6.8.12 ДСТУ, не відноситься. Вимог щодо обладнання транспортного засобу бризко виками норми ДСТУ взагалі не містять.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що конструкцією транспортного засобу, яким керував позивач, передбачені бризковики. Таким чином, відсутні будь-які докази на підтвердження правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 20.02.2019 р. у справі № 524/9843/16-а, згідно з якою за описаних обставин та правового регулювання спірних відносин колегія суддів Верховного суду погодилася з висновком апеляційного суду про те, що з оскарженої постанови не встановлено, яких саме бризковиків (передні чи задні) не було у позивача; чим передбачено наявність цих бризковиків і як саме поліцейський встановив, що конструкція цього транспортного засобу передбачає бризковики (посилання на ДСТУ тощо).

Позивач ОСОБА_2 у позові зазначив, що до початку експлуатації автомобіля перевірив наявність усіх болтів та кріплень колісних дисків, тобто виконав вимоги п. 2.3. а ПДР, а відсутність болта помітив після того, як його зупинили працівники патрульної поліції біля його місця проживання.

Суд зазначає, що конституційний принцип забезпечення доведеності вини (ст. 129) вимагає, аби сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключала будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

Версія позивача, за якою він до початку руху транспортного засобу пересвідчився у наявності кріплень колісних дисків і міг втратити болт у процесі подальшої експлуатації автомобіля, не є неможливою з точки зору розумної та безсторонньої людини. При цьому відповідачем вона не спростована.

Керуючись ст. ст. 2, 121, 122, 123, 243-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Постанову серії НК № 506946 від 30.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Першого адміністративного апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко