Справа № 520/5389/2020
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. № 520/5389/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал" (61037, м.Харків, вул Плеханівська, 126/1, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61002, м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області, в якому просить суд :

- визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лактіоновой О.В. щодо накладення арешту на майно - 100% частка у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична Фірма "Потенціал" неправомірними;

- постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лактіонової О.В. про арешт майна боржника від 09.04.2020р. реєстраційний номер виконавчого провадження 42256122, ЗВП №43279734, - скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лактіонової О.В. перебуває зведене виконавче провадження № 43279734 щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 Постановою державного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лактіонової О.В. від 09.04.2020 року накладено арешт на 100 % частки у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал", розмір якої складає 3000,00 грн. Позивач зазначив, що відповідач в порушення ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про арешт майна пізніше чім наступного робочого дня після виявлення. Крім того, постанову відправлено позивачу 14.04.2020 року, тобто з порушенням строку, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Вказані дії та рішення державного виконавця позивач вважає незаконними.

Представник відповідача надав відзив на адміністративний позов, в якому вказав, що діяв відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження". Спірна постанова не порушує права, свободи та інтереси позивача, в задоволення позову просив відмовити.

Представник позивача у судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву, у якій просив здійснити розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі.

На підставі приписів ч.3 ст. 268 КАС України суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває зведене виконавче провадження № 43279734, в яке входять виконавче провадження № 42256122 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1663/11 від 19.02.2014 Червонозаводського районного суду м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "СЕБ Банк" 895797,81 грн., виконавче провадження № 29947078 з примусового виконання виконавчого листа 2-1153/2011 від 08.11.2011 Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованості на загальну суму 8658758,09 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі по тексту Закон №1404) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону №1404 заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною першою статті 18 Закону №1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону №1404 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Проаналізувавши зазначені норми Закону України "Про виконавче провадження" суд зазначає, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, у тому числі накладати арешт на корпоративні права боржника у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках та інших фінансових установах.

Отже, звернення стягнення на корпоративні права є одним із заходів примусового виконання рішення, які державний виконавець зобов`язаний вживати в силу частини першої статті 18 Закону №1404.

Частиною 8 ст. 48 Закону № 1404 встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

08.04.2020 року, здійснюючи перевірку майнового стану боржника, державним виконавцем виявлено майно, а саме встановлено, що ОСОБА_2 є засновником та власником частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал", про що складено акт державного виконавця.(а.с.39-43)

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 13 Закону № 1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

09.04.2020 року державним виконавцем у ЗВП № 43279734 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно - 100% частки у статутному капіталі ТОВ "Юридична фірма "Потенціал", розмір якої складає 3000,00 грн., що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с.46-47)

Статтею 53-1 Закону № 1404 закріплено, що особливості звернення стягнення на частку (частину частки) учасника товариства з обмеженою відповідальністю та учасника товариства з додатковою відповідальністю визначаються Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідно до ст. 22 даного закону виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку. Товариство повинне протягом 30 днів з дня одержання такого повідомлення надати відомості, необхідні для розрахунку вартості частки боржника відповідно до частини четвертої цієї статті. З дня одержання повідомлення, передбаченого частиною другою цієї статті, товариство зобов`язане надавати виконавцю та боржнику доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника. Протягом 15 днів з дня закінчення строку, визначеного частиною другою цієї статті, виконавець здійснює розрахунок вартості частки боржника відповідно до частини восьмої статті 24 цього Закону станом на день, що передував накладенню арешту на частку.

09.04.2020р. відповідачем винесено повідомлення про намір звернення стягнення на частку учасника товариства - боржника ОСОБА_2 та направлено на адресу ТОВ "Юридична фірма "Потенціал". (а.с.48-49)

Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що корпоративні права включають в себе як майнові права (право на отримання частки від прибутку тощо) та немайнові (управління господарською організацією тощо).

Тобто накладенням арешту на корпоративні права боржника приватний виконавець обмежив корпоративні права такої особи саме в частині їх майнового вираження.

Отже, з огляду на наявність у боржника корпоративних прав державним виконавцем правомірно застосовано такий захід процесуального впливу як арешт його корпоративних прав.

Суд зазначає, що накладення арешту на корпоративні права учасника ТОВ «Юридична фірма "Потенціал» ОСОБА_2 обмежує виключно права такого учасника щодо розпорядження своїми корпоративними правами та не є втручанням у господарську діяльність ТОВ «Юридична фірма "Потенціал».

Крім того, на думку суду, доводи позивача про те, що постанова підлягає скасуванню через те, що вона надіслана з порушенням строків, встановлених ст. 28 Закону № 1404 не заслуговують на увагу, оскільки ч. 5 ст. 13 Закону України № 1404 встановлено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої Законом.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Потенціал" (61037, м.Харків, вул Плеханівська, 126/1, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61002, м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.05.2020р.

Суддя Рубан В.В.