Справа № 640/22455/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м. Київ № 640/22455/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо призначення пенсії..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у зарахуванні до стажу роботи період відбуття покарання у вигляді виправних робіт, оскільки норма, яка забороняла включення такого періоду до стажу роботи втратила чинність, а станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії, період відбуття покарання у вигляді виправних робіт зараховується до стажу роботи.

У встановлений судом строк відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим суд розглядає справу за наявними у матеріалах справи документами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав військовий квиток, диплом про навчання, довідку про заробітну плату, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт та трудову книжку.

Листом № 148958/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що згідно наданих документів стаж роботи, який можливо зарахувати, складає 24 року 1 місяць 17 днів, що недостатньо для призначення даного виду пенсії, у зв`язку з чим у призначенні пенсії за віком відмовлено.

На запит представника позивача щодо періодів, які не були зараховані до стажу роботи, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що до загального стажу роботи не зараховано період з 07.09.1987 по 06.09.1989, оскільки позивач відбував покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі. При цьому, у трудовій книжці міститься запис про те, що зазначений період не зараховується у загальний стаж роботи, що відповідає положенням законодавства, що діяло у вказаний період.

Позивач, вважаючи, що дії відповідача щодо відмови у зарахуванні спірного періоду є протиправними, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до статті 103 Виправно-трудового кодексу України, що діяв у період відбування позивачем покарання, час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями частини четвертої статті 95 Виправно-трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт, визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

01.01.2014 положення Виправно-трудового кодексу України втратили чинність у зв`язку з набранням чинності Кримінально-виконавчим кодексом України від 11.07.2003 № 1129-IV.

Так, згідно з частиною третьої статті 42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

У свою чергу, згідно зі статтею 8 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, при зверненні позивача із заявою про призначення пенсії, існують нормативно-правові акти, що мають однакову юридичну силу, але по різному встановлюють порядок зарахування в загальний стаж роботи особам відбутого ними покарання у виді виправних робіт.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Тобто, за правилами даної статті до спірних правовідносин мають застосовуватись положення частини четвертої статті 95 Виправно-трудового кодексу України, що діяв у період відбування покарання.

У свою чергу, Кримінально-виконавчий кодекс України передбачає, що час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи

За наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином, на момент звернення позивача за призначення пенсії чинною нормою є норма спеціального закону, що прийнятий пізніше, тобто стаття 42 Кримінально-виконавчого кодексу України.

За таких обставин, відповідач при розгляді заяви позивача про призначення пенсії і прийнятті рішення з цього приводу, виходячи з наявності загального набутого позивачем страхового стажу за даними трудової книжки, повинен був керуватись статтею 42 Кримінально-виконавчого кодексу України, а не положеннями частини четвертої статті 95 Виправно-трудового кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі № 211/1432/17.

Отже, оскільки законодавчими актами, як тим, що діяли на час відбування позивачем покарання, так і тими, що діють на теперішній час, передбачено можливість зарахування періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу, вимоги позивача щодо зарахування періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, для ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання вчинити дії шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду, викладених у даній справі.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови, при розгляді заяви ОСОБА_1 від 05.06.2019 про призначення пенсії за віком, у зарахуванні до загального стажу роботи ОСОБА_1 час відбуття ним покарання у вигляді виправних робіт у період з 07.09.1987 по 06.09.1989

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2019 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 та пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов