Справа № 566/1489/19
Суддя: Гордійчук І. О.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 566/1489/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Гордійчук І.О.

секретаря судового засідання Михайленко О.С.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Якимчук Ірини Петрівни та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія номер ЕАК №1593607 від 06.10.2019 р.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії поліцейського управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Якимчук І.П. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 06.10.2019 року №ЕАК 1593607, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП , у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Також просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 06.10.2019 №ЕАК 1593607, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн., винесену поліцейським управління патрульної поліції в Рівненській області капралом поліції Якимчук І.П.

В обґрунтуванні позову зазначає, що дії поліцейського управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Якимчук І.П. є незаконними, а винесена постанова протиправною. Позивач зазначає, що у постанові про накладення адміністративного стягнення містяться недостовірні дані, щодо місця події, яку поліцейський ОСОБА_2 кваліфікували як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач зазначає, що у постанові вказано, що транспортний засіб рухався зі швидкістю 92 км/год. на 350-му кілометрі автодороги м60 Киїі-Чоп, що не відповідає дійсності, оскільки неподалік кілометрового знаку, передбаченого п.5.60 параграфу 33 ПДР, із позначенням «350», знаходились самі працівники поліції та їхній автомобіль, відповідно автомобіль позивача у момент фіксування швидкості руху перебував перед працівниками поліції, відтак і перед указаним кілометровим знаком. Згідно методичних рекомендацій щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксування правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, пристроєм TruCam можливо зафіксувати швидкість автомобіля на відстанях від 1200 до 70 метрів. З урахуванням цієї обставини твердження про перебування керованого позивачем автомобіля на відмітці 350-го кілометра траси Київ-Чоп, є неспроможним, оскільки в такому разі транспортний засіб в момент фіксування швидкості руху повинен був перебувати на рівні працівників поліції. Сигнал жезлом про зупинку автомобіля поліцейський подав, коли відстань до нього складала близько 150 метрів. Відстань від приладу TruCam до керованого автомобіля в момент фіксації швидкості складала 179,8 м., відтак в момент реєстрації швидкості руху автомобіль перебував поза межами населеного пункту Грушвиця Друга, відповідно в діях позивача відсутнє порушення правил дорожнього руху. На фотоматеріалах доданих до постанови не можливо встановити чи перебував автомобіль на момент фіксування швидкості у межах населеного пункту чи поза ним. Окрім того позивач зазначає, що використання самого пристрою TruCam поліцейськими є неправомірним., вказаний тип вимірювальної техніки за номером У3197-12 та затверджений сертифікатом №UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 та сертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 втратив чинність з 02.11.2015 р.

Також свої доводи позивачем викладено у відповіді на відзив від 17.03.2020 року.

Від поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капрала Якимчук І.П. до суду подано відзив від 11.03.2020 р. В задоволенні позовних вимог заперечує повністю. Зазначає, що адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне правопорушення такий, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що обставини на які посилається позивач по справі є надуманими, такими, що не відповідають дійсності. Поліцейський правомірно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу особи-правопорушника, прийому не порушив права особи, оскільки останній має право користуватися правами, передбаченими, ст..268 КУпАП під час розгляду справи, про що останньому зазначалося під час розгляду справи. Перевищення швидкості громадянином ОСОБА_1 Р підтверджується фотознімком та відеозаписом, здійсненим сертифікованим приладом лазерним вимірювачем TruCam LTI 20/20 №ТС000054, який вказаний у п.6 постанови серія ЕАК №1593607 від 06.10.2019 р. Відповідач спростовує доводи позивача, що патрульний автомобіль перебував поза межами населеного пункту Грушвиця Друга, згідно з листа «Служби автомобільних доріг в Рівненській області №8/2941 від 26.12.2019р.» с.Грушвиця Друга (в напрямку руху від м.Київ до м.Львів) дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» села Грушвиця Друга розташований на 349+760 км. Автомобільного шляху М-06 Київ-Чоп, дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту» села Грушвиця Друга розташований на 350+450 км. Автомобільного шляху М06 Київ-Чоп, відповідно транспортний засіб, яким керував позивач в момент фіксації поліцейським лазерним пристроєм TruCam LTI 20/20 №ТС000054 знаходився в межах с.Грушвиця Друга.

Ухвалою суду від 20.11.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 22.01.2020 р. залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі в якості співвідповідача.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю, з підстав та мотивів наведених у позовній заяві, заперечив проти доводів представника відповідача наведених у відзиві на позов.

Поліцейський роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом Якимчук І.П. та представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися. Про час, місце та дату судового засідання повідомлялися належним чином.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

За таких обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що поліцейським роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом Якимчук І.П. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1593607 від 06.10.2019 р. про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 255 грн. за правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Мотивуючи тим, що ОСОБА_1 06.10.2019 р. о 14 год. 04 хв. Рухаючись по автодорозі М-06, Київ-Чоп, 350 км., керуючи транспортним засобом Kia Sorenta, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 92 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості населеному пункті Друга Грушвиця на 42 км/год, чим порушив п.12.4 правил дорожнього руху України, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. Швидкість вимірювалася лазерним пристроєм TruCam LTI 20/20 №ТС000054.

Відповідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306(надалі Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил,а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно з п.6 оскаржуваний постанови та відеозаписом, фото наявними в матеріалах справи, вимірювання швидкості здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM серійний номер ТС 000054.

Переглянувши відео, здійснене під час фіксації швидкості за допомогою засобу вимірювальної техніки TruCam000054 встановлено, що рух транспортного засобу Kia Sorenta, номерний знак НОМЕР_1 здійснювався позивачем зі швидкістю 92 км/год.

Відеозапис та фото долучені до матеріалів справи, суд приймає, як належні та допустимі, докази, які підтверджують перевищення позивачем допустимої швидкості руху автомобіля, а фото з описовою інформацією деталізує та відображає прив`язку до місцевості, дистанцію з якої відбулась фіксація.

Крім того, до матеріалів справи долучено фото, виготовлено TruCam 000054 із зображенням Kia Sorenta, номерний знак НОМЕР_1 із додатковою інформацією про координати місцевості, де зафіксовано вказаний транспортний засіб.

Також, на підтвердження зафіксованого порушення саме у населеному пункті, до матеріалів справи долучено копію листа «Служби автомобільних доріг в Рівненській області» №8/2941 від 26.12.2019 р., де в пункті 6.1. зазначено, що дорожній знак 5.45. (початок населеного пункту) в село Грушвиця 2 (в напрямку руху від м.Київ до м.Львів) розташований на 349+760 км. на автомобільному шляху М-06 Київ-Чоп, дорожній знак 5.46 (Кінець населеного пункту) розташований на 350+450 км. автомобільного шляху М-06 Київ-Чоп.

Стосовно твердження позивача щодо неправомірності використання працівниками патрульної поліції лазерного вимірювача TruCam 000054 LTІ 20/20, суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3 197-12.

При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення перевірки передбачено Порядком проведення перевірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13825, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.11.2018 року та чинного до 15.11.2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000054, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на приладі TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, судом не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні та допустимі докази, які б спростували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем не надано.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимогПДРУкраїни.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Позивачем при зверненні до суду також заявлено вимогу про визнання протиправними дій та рішення посадової особи, однак ч.3 ст.286 КАС України передбачено, наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст.30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що поліцейський Управління патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відсутні докази того, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв в непередбачений законом спосіб, відсутні підстави вважати незаконними його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності,а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню теж не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського управління патрульної поліції в Рівненській області капрала поліції Якимчук Ірини Петрівни та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія номер ЕАК №1593607 від 06.10.2019 р. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 .

Відповідач Поліцейський роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капрало поліції Якимчук Ірина Петрівна, адреса: м.Рівне вул..С.Бандери 14а.

Відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України місцезнаходження 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3

Суддя І.О.Гордійчук