Справа № 460/1006/20
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2020 року м. Рівне №460/1006/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Позовна заява обґрунтована тим, що 20.08.2019 Головним управлінням ДПС Рівненькій області сформована Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20894-17У, відповідно до якої визначено до сплати позивачем суми боргу у розмірі 25108,50 грн. Позивач вказує, що така Вимога є протиправною, оскільки відповідно до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, у фізичної особи підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність) не виникає обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі. Також, позивач вказує, що оскаржувана вимога не отримана своєчасно, оскільки дана вимога була надіслана Позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернута за зворотною адресою з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що позивач зареєстрований з 05.02.2015 як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у податковому органі, як платник на спрощеній системі оподаткування. Згідно статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI платниками єдиного внеску, є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України №2464-VІ, що діють з 01.01.2017, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Відповідач вказує, що позивач у спірний період був зареєстрований як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, а тому мав обов`язок сплачувати суми єдиного внеску у мінімальних розмірах, встановлених законом. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 21.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 05.03.2015 по 03.12.2019.

З 01 жовтня 2015 року (4 квартал 2015 року) Позивач перейшов на загальну систему оподаткування.

Відомостями, що містяться в інтегрованій картці платника податків підтверджується наявність за позивачем недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на час формування вказаної вимоги. За 3 квартал 2015 року, Позивачем ЄСВ сплачено не було, що підтверджується наданими до матеріалів справи даними інтегрованої картки платника податків (ІКП). З 01 січня 2017 року у позивача виник обов`язок зі сплати ЄСВ нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок за приписами абз.3 ч.8 ст.9 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску, зазначених у пунктах 4,5та5-1частини першої статті 4 цього Закону.

20.08.2019 Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано вимогу №Ф-20894-17У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 25 108, 50 грн.

Не погоджуючись із вказаними вимогами про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ(далі Закон №2464-VІ) встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-V визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що у разі якщо платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (зміни до пункту цієї статті внесені з 01.01.2017).

У відповідності до вимог ч.5 ст.8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Аналіз наведених вище положень Закону №2464-VI свідчить, що з 2017 року фізичні особи - підприємці, в тому числі і ті, які не одержували доходів, зобов`язані сплачувати єдиний внесок мінімальному розмірі.

Суд наголошує, що такі нововведення законодавець передбачив саме з 01.01.2017, адже до цього періоду підприємці, які не отримували доходи у звітному місяці, мали право не сплачувати єдиний внесок. Натомість, з моменту внесення змін у чинне законодавство щодо порядку та умов сплати єдиного внеску, такі зміни набули статусу обов`язкових до виконання для всіх платників незалежно від часу реєстрації в якості фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з ч.4 ст.25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 №449 (далі - Порядок №449) та ст.25 Закону 2464-VI визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Пунктом 5 Інструкції встановлено, що протягом десяти календарних днів з дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені.

Таким чином, враховуючи, що позивач у 2017-2019 роках був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, що підтверджується витягом з реєстру, з 01.01.2017 в нього виник обов`язок щодо сплати єдиного внеску, навіть у разі не отримання доходу.

Відповідно до ч.8 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Ураховуючи, що запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача внесено до реєстру 03.12.2019, то саме з цієї дати позивач не повинен сплачувати єдиний внесок.

Суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що контролюючий орган тривалий час протиправно не направляв на його адресу відповідних вимог про сплату боргу (недоїмки), в результаті чого сума заборгованості збільшувалась, з огляду на наступне.

Приписами пунктів 3 та 4 розділу VI "Порядок стягнення заборгованості з платників" Порядку №449 передбачено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога).

В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Поряд з цим суд звертає увагу і на те, що у будь-якому випадку, незначне порушення строку надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) по суті не може впливати на правильність її формування, не спростовує наявності у позивача недоїмки з єдиного внеску та не нівелює обов`язку його сплати як такого.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 826/12543/17.

За викладених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії відповідача по формуванню відносно позивача податкових вимог про сплату заборгованості з єдиного внеску здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та з додержанням інших вимог встановлених ч.2ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, на переконання суду, відповідачем під час розгляду даної адміністративної справи, на підставі належних та допустимих доказів, повністю доведено правомірність своїх рішень, а тому у задоволенні адміністративного позову суд відмовляє повністю.

Згідно з ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023; ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2019 №Ф-20894-17У на суму 25 108,50 грн. - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21 травня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.