Справа № 320/2647/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2647/19 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

За участю представника позивача: Андрієнка С.В.,

представника відповідача: Стаднюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області від 24.05.2019 №1108 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Техпромсервіс ЛТД».

Позов обґрунтовано тим, що спірний наказ Головного управління ДФС у Київській області №1108 від 24.05.2019 не відповідає положенням чинного податкового законодавства України, оскільки у ньому не вказано про фактичні підстави, які зумовили необхідність призначення документальної позапланової виїзної перевірки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Київській області від 24.05.2019 №1108 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Техпромсервіс ЛТД».

Головне управління Державної податкової служби у Київській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що запит від 25.03.2019 №10652/10/10-36-14-13 містить вказівку на фактичні та правові підстави направлення запиту, а також обставини, встановлені на підставі податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до статтей 72-74 Податкового кодексу України.

Оскільки запит повністю відповідає вимогам чинного законодавства, тому у позивача були відсутні підстави для відмови у наданні відповіді.

Зазначає, що даний запит було вручено уповноваженому представнику позивача - Павловському В.С., який згідно відомостей про нарахування заробітної плати за березень 2019 року є працівником ТОВ «Техпромсервіс ЛТД».

Враховуючи, що податковим органом було виконано усі вимоги, передбачені законодавством для проведення перевірки, відтак у позивача були відсутні законні підстави для відмови у допуску до перевірки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано, що запит на адресу ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» не надходив, відтак підприємство було позбавлено можливості надати будь-які пояснення.

Звертає увагу, що такий запит має на меті створення формальної підстави для проведення документальної перевірки, та факт того, що запит був отриманий Павловським В.С. , який є працівником позивача не відповідає дійсності, так у як штаті підприємства обліковується лише працівник - Павловський С .А .

Також зазначає, що фактичні обставини справи, що мали місце 28.05.2019 та подальші дії позивача свідчать про те, що фактично допуск до перевірки не відбувся, тому всі дії контролюючого органу по складанню Акту перевірки є протиправними.

У запереченнях на відзив на апеляційну скаргу податковим органом зазначено, що Головне управління ДПС у місті Києві є правонаступником Головного управління ДФС у місті Києві, тому підстави для визнання апелянта неповажною особою для подання даної апеляційної скарги та пропуску строку на апеляційне оскарження - відсутні.

Вказує, що судом першої інстанції не було досліджено обставин вручення працівнику позивача - Павловському запиту та не було допитано вказану особу в якості свідка.

Оскаржуваний наказ повністю відповідає вимогам статті 81 Податкового кодексу України, відтак у позивача були відсутні законні підстави для не допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» 13.09.1999 зареєстровано як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.12.2015 (а.с.15).

24 травня 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято наказ №1108 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Техпромсервіс ЛТД», відповідно до якого встановлено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» з 28 травня 2019 року тривалістю 5 робочих днів. Провести перевірку за період діяльності з 01.12.2016 по 31.12.2016 з метою встановлення дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість в частині здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Саф-Альянс» (а.с.9).

На підставі вказаного наказу №1108 від 24.05.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області були виписані направлення на перевірку за №1378 та №1379, відповідно до яких на документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» було направлено головних державних ревізорів-інспекторів відділу аудиту платників Бородянського, Вишгородського, Іванківського, Макарівського, Поліського районів, міст Ірпінь та Буча, селищ міського типу Ворзель, Гостомель та Коцюбинське управління аудиту ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.10-11).

Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» не було допущено посадових осіб Головного управління ДФС у Київській області до проведення перевірки, про що було складено акт про недопуск до перевірки представників ГУ ДФС у Київській області від 29.05.2019.

Так, у вказаному акті зазначено, що недопуск позивачем представників Головного управління ДФС у Київській області до перевірки ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» зумовлений неналежним оформленням наказу №1108 від 24.05.2019, зокрема, відсутністю інформації про фактичні підстави, які зумовили призначення перевірки.

Однак, посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області було складено Акт від 29.05.2019 №451/10-36-14-13 про факт ненадання ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» до перевірки документів, в якому вказано, що головним бухгалтером ОСОБА_5. не було надано документи (копії документів), зазначені в запиті від 28.05.2019 №1 (а.с.83).

Також, посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області було складено акт про відмову від підпису посадових осіб ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» від 29.05.2019 №452/10-36-14-13, в якому вказано, що посадові особи ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» відмовились від підписання акта про факт ненадання до перевірки документів 29.05.2019 №451/10-36-14-13 (а.с.84).

У подальшому, Головним управлінням ДФС у Київській області складено акт від 10.06.2019 №462/10-36-14-13/30531000 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість в частині здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Саф-Альянс» за грудень 2016 року (а.с.117-118, 121).

На підставі вказаного акта Головним управлінням ДФС у Київській області були прийняті податкові повідомлення рішення від 09.07.2019 № та № (а.с.119-120).

Вважаючи наказ про проведення документальної позапланової податкової перевірки протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріали справи свідчать про відсутність правових підстав для прийняття відповідачем наказу №1108 від 24.05.2019, а також про його неналежне оформлення в частині відсутності у тексті документа інформації про фактичні підстави проведення позапланової документальної перевірки, тому слід визнати протиправним та скасувати спірний наказ.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - Кодекс або ПК України або повністю назва), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

У силу вимог п.п. 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Відтак, податковий орган наділений правом проводити перевірки, одним із різновидів яких є документальні позапланові перевірки.

У відповідності п. 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

За правилами п. 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

При цьому, абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки: непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення); оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Тобто, лише дотримання посадовими особами контролюючого органу законодавчо установлених обмежень щодо призначення податкової перевірки є обов`язковою передумовою реалізації податковим органом права на проведення перевірки.

При цьому, саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної виїзної або фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №815/4392/15.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 29.03.2019 у справі № 805/3449/18-а, зауважено, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Зі змісту п. 81.2 статті 82 Податкового кодексу України вбачається, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Як свідчать матеріали справи, 24 травня 2019 року Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято наказ №1108 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Техпромсервіс ЛТД», відповідно до якого на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 статті 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 статті 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України встановлено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» з 28 травня 2019 року тривалістю 5 робочих днів. Провести перевірку за період діяльності з 01.12.2016 по 31.12.2016 з метою встановлення дотримання вимог податкового законодавств, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість в частині здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Саф-Альянс» (а.с. 9).

Разом з тим, фактично перевірка контролюючим органом на підставі вказаного Наказу розпочата не була, а позивачем був застосований такий спосіб захисту права від необґрунтованої податкової перевірки як недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки, що підтверджується актом про недопуск до перевірки представників ГУ ДФС у Київській області від 29.05.2019.

У суді першої інстанції були допитані головні державні ревізори-інспектори відділу аудиту платників Бородянського, Вишгородського, Іванківського, Макарівського, Поліського районів, міст Ірпінь та Буча, селищ міського типу Ворзель, Гостомель та Коцюбинське управління аудиту ГУ ДФС у Київській області - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як свідки, які повідомили про те, що вони вручили головному бухгалтеру ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» ОСОБА_5. наказ, направлення та запит про надання документів.

Після цього, головний бухгалтер ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» ОСОБА_5 повідомила, що відповідні бухгалтерські документи будуть надані, але потрібно зачекати деякий час.

У подальшому, у телефонному режимі головний бухгалтер проінформувала посадовим особам відповідача про те, що документи надані не будуть у зв`язку з відмовою у допуску до перевірки.

Також свідки зазначили, що їм не було надано журнал реєстрації перевірок, однак вони і не запитували цей журнал у позивача.

За результатами виїзду головних державних ревізорів-інспекторів, останніми були складені акт про факт ненадання ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» документів та акт про відмову від підпису посадових осіб позивача.

При цьому, головний бухгалтер ОСОБА_5 також була допитана в суді першої інстанції в якості свідка та повідомила, що 29.05.2019 нею було отримало від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наказ, направлення на перевірку та запит про надання документів до перевірки.

ОСОБА_5 зазначила, що вона повідомила посадовим особам Головного управління ДФС у Київській області про те, що відповідні документи будуть надані, але ревізорам необхідно почекати. Після цього вона ознайомилась зі змістом вказаних документів та з метою надання правової оцінки відправила фото документів юристу, який порадив їй не допускати посадових осіб Головного управління ДФС у Київській області до проведення перевірки.

Як наслідок, вона зателефонувала ОСОБА_3 та проінформувала про недопуск посадових осіб контролюючого органу.

Втім, головні державні ревізори-інспектори ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не повернулися до приміщення бухгалтерії для складання акта про недопуск, а поїхали з території ТОВ «Техпромсервіс ЛТД», у зв`язку з чим акт про недопуск був складений за відсутністю представників контролюючого органу.

У той же час, саме по собі вручення посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області головному бухгалтеру ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» наказу та направлень на перевірку, а також запиту про надання необхідних документів не є підставою для висновків про початок перевірки, оскільки будь-які документи бухгалтерського та податкового обліку 29.05.2019 працівниками контролюючого органу не досліджувались та не аналізувались.

Так, згідно пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Оскільки посадові особи Головного управління ДФС у Київській області були проінформовані та обізнані про відмову головного бухгалтера ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» ОСОБА_5 у допуску до проведення перевірки, вказане в свою чергу, зумовлює виникнення у ревізорів обов`язку, встановленого пунктом 81.2 статті 81 Податкового кодексу України, щодо складання за місцезнаходженням платника податків акта про не допуск до перевірки.

Разом з тим, посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області замість акта про недопуск були складені акт про відмову надання первинних документів до перевірки та акт про відмову підписання позивачем акта про відмову надання первинних документів, які можуть бути складені виключно за умови допуску працівників контролюючого органу до перевірки.

При цьому, як вірно було зазначено судом першої інстанції, працівниками контролюючого органу не було здійснено запис про початок проведення перевірки у Журналі реєстрації перевірок, цей журнал ревізорами не запитувався у платника податків, що також додатково свідчить про те, що перевірка не була розпочата.

Враховуючи те, що платником податку не було допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тому у позивача не виникло обов`язку надавати перевіряючим документи в порядку пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, оскільки перевірка фактично не розпочалася, а відповідач у свою чергу не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснення позивачем допуску ревізорів до перевірки, відтак складення контролюючим органом акта перевірки та винесення податкових повідомлень-рішень не може свідчити про фактичне проведення такої перевірки, що спростовує посилання апелянта на відсутність у позивача порушених прав оскаржуваним наказом.

Окрім того, аналізуючи оскаржуваний наказ, колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення Наказу №1108 від 24.05.2019 слугував пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Отже, зазначена правова норма чітко визначає, що перевірка може бути призначена за наявності одночасно таких умов:

- виявлення фактів, що свідчать про порушення платником вимог законодавства, за результатом отримання податкової інформації або за наслідками перевірок інших платників податків;

- направлення контролюючим органом платнику податків письмового запиту із зазначенням в ньому порушень цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства;

- ненадання платником податків пояснень та їх документального підтвердження протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до абзацу 1-3 пункту 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладені положення Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка може бути проведена податковим органом в порядку пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України лише у разі ненадання документів та відповідних письмових пояснень платником податків на обов`язковий письмовий запит податкового органу, право надіслання якого поставлено законодавцем в залежність від отримання податкової інформації, яка свідчить про наявність фактів порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, як отримана контролюючим органом податкова інформація, так і направлений за результатом її аналізу платнику податків письмовий запит, мають містити посилання на факти виявлених порушень цим платником податків вимог чинного законодавства, для з`ясування яких і витребовуються певні документи.

Як свідчать матеріали справи, податковим органом на адресу ТОВ «Технопромсервіс ЛТД» було скеровано запит від 25.03.2019 №10562/10/10-36-14-13, в якому з огляду на оформлення нереальних господарських операцій з ТОВ «САФ-Альянс», слід було надати наведену у цьому запиті інформацію, пояснення та їх документальне підтвердження у встановлений термін (а.с. 76-78).

Як зазначає апелянт та не заперечувалось у суді першої інстанції підставою для складання та направлення такого запиту позивачу слугувала інформація, надіслана до Головного управління ДФС у Київській області від Головного слідчого управління Національної поліції України листом від 28.02.2019 №5167/24/1/2-2019.

Так, згідно листа Головного слідчого управління Національної поліції України від 28.02.2019 №5167/24/1/2-2019 в ході здійснення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000017, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17.05.2017 за ознакам злочинів, передбачених частиною четвертою ст.190, частиною третьою ст.209, частиною другою ст.205 та частиною першою ст.358 Кримінального кодексу України, було встановлено факти здійснення безтоварних операцій між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «САФ-Альянс» та ухилення позивача від сплати податків по взаємовідносинах з ТОВ «САФ-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД».

Однак, як вірно відзначено судом першої інстанції, у запиті від 25.03.2019 №10562/10/10-36-14-13 Головне управління ДФС у Київській області не було вказано про обставини, наведені у листі Головного слідчого управління Національної поліції України від 28.02.2019 №5167/24/1/2-2019, а лише скеровано увагу позивача на проведення аналізу його податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2016 року.

У спірному запиті було зазначено лише про те, що відповідно до відомостей з автоматизованої системи співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту встановлено оформлення нереальних господарських операцій позивача з ТОВ «Саф-Альянс» з огляду на відсутність реального джерела погодження товару у відповідного контрагента позивача.

Тобто, у вказаному запиті відповідачем не зазначено всі обставини, які вказують на наявність у контролюючого органу сумнівів щодо реальності господарських операцій позивача з ТОВ «САФ-Альянс», а також не наведено конкретних фактів, які свідчать про порушення саме ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, вказане свідчить про неможливість встановити конкретні підстави, що слугували для висновку податкового органу про нереальність господарських операцій між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «САФ-Альянс».

При цьому, відповідач вказує, що підставою для прийняття спірного наказу було ненадання ТОВ «Техпромсервіс» ЛТД» відповіді на запит Головного управління ДФС у Київській області від 25.03.2019 №10562/10/10-36-14-13.

Так, Верховний Суд, зокрема у постанові від 31.05.2019 у справі №813/1041/18 зазначив, що реалізація підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачає необхідність наведення податковим органом у змісті запиту конкретних порушень, вчинених платником податків, а не лише вживання загальних формулювань та суто посилання на норми податкового законодавства.

Крім того, з метою застосування такого підходу необхідно, щоб зі змісту спірного наказу вбачалося за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу, а не юридичну для призначення відповідної перевірки, тобто конкретні обставини податкового правопорушення.

З аналізу змісту наказу Головного управління ДФС у Київській області від 24.05.2019 №1108, вбачається, що у вказаному документі відсутня будь-яка інформація щодо фактичних підстав проведення перевірки, зокрема, не вказано про ненадання або надання позивачем відповіді на запит контролюючого органу, що свідчить про неналежне оформлення спірного наказу.

Також, позивач наголошує на тому, що жоден із представників ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» не отримував запит від 25.03.2019 №10562/10/10-36-14-13, а зазначений у запиті Павловський В.С. не є працівником підприємства та не був уповноважений на отримання запиту.

Відповідно до абзацу 15 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У силу вимог пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Допитана у судовому засіданні представник контролюючого органу ОСОБА_3 зазначила, що запит про надання інформації був отриманий 25.03.2019 Павловським В.С., повноваження якого були підтверджені довіреністю ТОВ «Техпромсервіс ЛТД», що підтверджується відповідною відміткою.

Також апелянт у апеляційній скарзі зазначає, що Павловський В.С. є працівником ТОВ «Техпромсервіс ЛТД», що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати за березень 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, зокрема копія довіреності та відомості про нарахування заробітної плати за березень 2019 року, на які посилається відповідач, які б свідчили про те, що Павловський В.С. є працівником ТОВ «Техпромсервіс ЛТД».

Окрім того, слід зазначити, що наявна у запиті від 25.03.2019 №10562/10/10-36-14-13 відмітка про його отримання 25.03.2019 Павловським В.С. не дає підстави стверджувати, що така особа є уповноваженою особою позивача, з огляду на відсутність зазначення будь-якої посади, яку ця особа обіймає або вказання на представництво цією особи інтересів позивача за довіреністю.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Київській області від 24.05.2019 №1108 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Техпромсервіс ЛТД».

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук