Справа № 766/1329/20
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/1329/20

Пров. №2-а/766/415/20

26 травня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні міського суду позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції Херсонської області лейтенанта поліції Таточенко Олександра Віталійовича, Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції у Херсонській області, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

27.01.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАК №1986807 від 17.01.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.01.2020 року керуючи автомобілем Лексус GS 350 на дорозі Херсон-Миколаїв о 10 годині 42 хвилини був зупинений інспектором лейтенантом поліції Тоточенко О.В., яким було повідомлено, що відповідно до п. 9.8 ПДР з 01 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції тз ближнє світло фар. Враховуючи відсутність в конструкції тз денних ходових вогнів, порушення п. 9.8 ПДР було негайно усунуто на місці шляхом увімкнення ближнього світла фар. З даною постановою не згоден, оскільки вважає, що диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення до відповідальності водія за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, з огляду на це вважає, що відповідач мав притягнути його до відповідальності за ст. 125 КУпАП, таким чином відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково притягнуто до відповідальності з ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст. 7 КУпАП, враховуючи вищевикладене вважає, що постанова ЕАК №1986807 підлягає скасуванню.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

25.02.2020 р. від представника Департаменту Патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 17.01.2020 року приблизно 10 години 42 хвилин, відповідачем під час несення служби на а/д М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, район 203 км., було виявлено автомобіль Лексус GS, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом (автодорога М-14), чим порушив п. 9.8 ПДР України. Виявивши правопорушення, інспектор поліції зупинив водія транспортного засобу, належним чином представився та попросив позивача пред`явити відповідні документи на т/з за вимогами ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» та ст. 32 Закону України «Про національну поліцію». Водієм автомобіля виявився позивач, за результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови. Отже, інспектором патрульної поліції враховані всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено обґрунтовану та законну постанову відповідно до чинного законодавства. Окрім того до відзиву долучено диск з відеозаписами 8, 3 з нагрудної камери поліцейського від 17.01.2020 року, як докази вчинення правопорушення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції в особі територіального підрозділу УПП у Херсонській області, розгляд справи розпочато спочатку та призначено перше судове засідання на 24.03.2020 року

Позивачем 26.05.2020 р. подано заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання відповідачі або їх представники не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка відповідно до ч.3 ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але всі учасники справи не з`явилися, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні згідно ч.8 ст. 205 КАС України.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за приписами ч.4 ст. 229 КАС України не здійснюється.

За приписами ч.4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАК №1986807 від 17.01.2020 р., складеної інспектором Управління патрульної поліції Херсонської області лейтенантом поліції Таточенко О.В. 17.01.2020 р. було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 , та встановлено, що 17.01.2020 року о 10-42 год., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Lexus GS 350, державний номер НОМЕР_1 , рухався за межами населеного пункту не увімкнув ближне світло фар чи дальні ходові вогні чим порушив п. 9.1 г та 9.8 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи прийняте рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн. До постанови жодних документів не додано. Постанова про адміністративне правопорушення не містить переліку доказів, на підставі яких інспектор прийшов до висновку про наявність у діях особи адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 2 статті 122 КУпАП визнається: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до пункту 9.1 г ПДР України попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Згідно пункту 9.8 ПДР визначено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту оспорюваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР у зв`язку з тим, що він керував автомобілем без увімкненого ближнього світла фар.

Слід також зазначити, що позивачем не оспорюється сам факт порушення правил дорожнього руху, а його доводи зводяться до невірної кваліфікації його дій відповідно до КУпАП.

Як вже було зазначено вище, пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем вчинено правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП через недодержання вимог ПДР, що проявилося у керуванні транспортним засобом поза межами населеного пункту без увімкнених денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо неправильної кваліфікації вчиненого ним правопорушення, оскільки вона не має жодного об`єктивного обґрунтування, саме ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами.

Згідно п.1.10 ПДР, денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Ближнє світло фар також відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів.

Пунктом 19 ПДР передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Правило п. 9.8 фактично визначає порядок їх використання протягом певного періоду на рівні із вимогами розділу 19 Правил, незважаючи на положення п.9.1 Правил, якими передбачено, що увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також попереджувальним сигналом.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом та у разі його не ввімкнення відповідно до вимог ПДР передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, а не за ст.125 цього Кодексу, як вважає позивач.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.05.2018 по справі №726/786/17 та від 07.02.2018 по справі №285/1619/17.

Щодо доказів вчинення правопорушення наданих відповідачем, а саме відеозаписів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з нагрудної камери поліцейського від 17.01.2020 року, слід заначити, що судом не може бути прийнято до уваги як належний та допустимий доказ, на підставі якого прийнято рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписи з нагрудної відеокамери поліцейського, оскільки в порушення підпункту третього частини третьої статті 283 КУпАП постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі №760/2846/17.

Проте, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП винесена правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи всі викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем було враховано всі необхідні обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, постанову було винесено відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 26 травня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції Херсонської області лейтенанта поліції Таточенко Олександра Віталійовича (місцезнаходження: м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, буд. 128), Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції у Херсонській області (місцезнаходження: м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, буд. 128) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження рішення суду, визначений в цьому рішенні продовжується на строк дії такого карантину.

СуддяО. В. Ус