Справа № 140/5385/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/5385/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПфУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №7 управління з питань застосування пенсійного законодавства ГУ ПфУ у Волинській області від 03.03.2020 №6; зобов`язання призначити та здійснити нарахування і виплату пенсії державного службовця за віком з часу звернення, тобто з 24.02.2020, відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідці від 24.02.2020 №4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 до 15.06.2001, як інвалід з дитинства 3 та 2 групи, отримувала пенсію по інвалідності на загальних підставах. Звільнившись з державної служби, з 15.06.2001 була переведена за відповідною заявою на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-XII). У квітні 2019 року була переведена на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), розмір якої став більший від розміру отримуваної нею пенсії по Закону №3723- XII, яку і отримує по даний час.

24.02.2020 позивач звернулась до ГУ ПфУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, надавши для цього всі необхідні документи. Рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №7 управління з питань застосування пенсійного законодавства ГУ ПфУ у Волинській області від 03.03.2020 №6 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, посилаючись на п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 (далі - Закон №889-VIII), оскільки 15.06.2001 позивачу була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону №3723-ХІІ. ОСОБА_1 вважає зазначене оскаржуване рішення протиправним, належним чином не вмотивованим та не обґрунтованим, та таким, що порушує її законні права на соціальний захист. При цьому вказує, що вона відповідає усім умовам, необхідним для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.38).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.41-44) позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що відповідно до пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622), право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, мають жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, якщо до набрання чинності Законом №889-VIII їм не призначалася пенсія відповідно до Закону. Враховуючи, що ОСОБА_1 пенсія за нормами ст.37 Закону №3723-ХІІ вже призначалась, тому головним управлінням прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до вищевказаного Закону.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку в ГУ ПфУ у Волинській області та отримує пенсію за віком згідно із Законом №1058-ІV.

Як слідує з матеріалів пенсійної справи №156047, ОСОБА_1 з 29.05.1996 призначено пенсію по інвалідності на загальних підставах. З 15.06.2001 позивачу призначено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-ХІІ, а з 28.03.2019 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

24.02.2020 позивач звернулася до ГУ ПфУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ (перехід на інший вид пенсії) (а.с.47).

До даної заяви позивач додала копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 24.02.2020 №4, видану Департаментом соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації (а.с.12-21, 25-27).

03.03.2020 ГУ ПфУ у Волинській області прийнято рішення №6, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком з тих підстав, що ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, оскільки 15.06.2001 їй була призначена пенсія по інвалідності згідно даного Закону (а.с.23-24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

01.05.2016 набув чинності Закон №889-VIII, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 , № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом частини першої статті 28 Закону №1058-IV.

Абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, до 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мали передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 , №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, слід дійти висновку про те, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.

Як вбачається зі змісту рішення відповідача від 03.03.2020 №6, відмовляючи в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VII відповідач посилається на те, що позивач не має права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки 15.06.2001 їй була призначена пенсія по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (а.с.23-24).

Суд не погоджується з аргументами, викладеними відповідачем у вказаному рішенні, з огляду на таке.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.12-21) суд встановив, що трудовий стаж позивачки на державній службі становить понад 20 років.

Разом з тим, ОСОБА_1 досягла віку, визначеного законом (60 років), та має відповідний страховий стаж, визначений законодавством (30 років), при цьому дані обставини відповідач не оспорює.

Відтак, оскільки позивач має стаж на посаді державної служби понад 20 років та перед зверненням за призначенням пенсії за віком працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком відповідно до п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, починаючи з моменту звернення до органу пенсійного фонду, 24.02.2020.

При цьому суд звертає увагу, що посилання відповідача у відзиві на п.3 Порядку №622, як на підставу відмови у призначенні позивачу пенсії, є безпідставним, оскільки Закон №889-VIII не передбачає такої умови для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності винесення законного рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №7 управління з питань застосування пенсійного законодавства ГУ ПфУ у Волинській області від 03.03.2020 №6, зобов`язання відповідача призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця за віком з часу звернення, тобто з 24.02.2020, відповідно до ст.37 Закону №3723ХІІ у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідці від 24.02.2020 №4.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №7 управління з питань застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 03.03.2020 №6.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) призначити та здійснити нарахування і виплату пенсії державного службовця за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКПП НОМЕР_2 ) з 24.02.2020 відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідці від 24.02.2020 №4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з врахуванням вимог пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій