Справа № 240/1673/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Житомир справа № 240/1673/20

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області про визнання неправомірними розпорядження та закриття рахунку, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області .

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 позовну заяву залишено без руху.

До суду 10.03.2020 надійшла заява позивача до якої додано позовну заяву з усуненими недоліками. У прохальній частині позову позивач просить визнати розпорядження відповідача від 21.11.2019 про припинення виплат та закриття рахунку з 10.03.2019 протиправною та скасувати відповідне розпорядження, а також зобов`язати відповідача поновити соціальні виплати, як особі, що здійснює догляд за інвалідом 1 групи.

В обґрунтування позову вказує, що перебуває на обліку у відповідача як особа, що здійснює догляд за інвалідом першої групи та отримував соціальну допомогу. Однак в кінці 2019 року відповідач повідомив, що право на отримання такої компенсації за позивачем втрачене так як прийняте розпорядження про припинення виплат та рахунок закритий у зв`язку з перетином кордону України. Оскаржуване розпорядження відповідача вважає таким, що не відповідає вимогам закону та підлягає визнанню скасуванню.

Ухвалою від 16 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 17 квітня 2020 року. У відзиві відповідач вказує, що головним державним соціальним інспектором управління праці, шляхом подання запиту до Державної прикордонної служби України було встановлено факт перетину позивачем кордону України, сукупно 6 днів: з 10.03.2019 по 15.03.2019, а отже в період перебування за кордоном, догляд за інвалідом 1 групи фактично не здійснювався, а відповідно вважає, що особа була залишена в небезпеці. Вказує, що позивач про перетин кордону управління праці та соціального захисту населення Новоград - Волинської районної державної адміністрації не повідомив, в зв`язку з цим, позивачем з березня 2018 року було втрачено право на отримання компенсації особам, які здійснюють догляд за Просить відмовити у задоволенні позову. інвалідом 1 групи. Просить відмовити у задоволенні позову. інвалідом 1 групи фактично не здійснювався, а відповідно вважає, що особа була залишена в небезпеці. Вказує, що позивач про перетин кордону управління праці та соціального захисту населення Новоград - Волинської районної державної адміністрації не повідомив, в зв`язку з цим, ним з березня 2018 року було втрачено право на отримання компенсації особам, які здійснюють догляд за інвалідом 1 групи фактично не здійснювався, а відповідно вважає, що особа була залишена в небезпеці. Вказує, що позивач про перетин кордону управління праці та соціального захисту населення Новоград - Волинської районної державної адміністрації не повідомив, в зв`язку з цим, ним з березня 2018 року було втрачено право на отримання компенсації особам, які здійснюють догляд за інвалідом 1 групи. Просить відмовити у задоволенні позову. інвалідом 1 групи. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У період із 27.04.2020 по 20.05.2020 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 09.07.2013 про призначення допомоги на догляд (щомісячна грошова допомога малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним), (а.с. 36).

Сторонами визнається, що позивачу було призначено допомогу на догляд згідно поданої заяви. Догляд позивачем здійснювався за ОСОБА_2 , 1954 року народження, який є особою з інвалідністю першої групи (безстроково), особа потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до Акта МСЕК серії 10ААБ №671221, (а.с. 12).

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся із запитом до відповідача у якому просив повідомити щодо позбавлення його та членів його сім`ї гарантованої державної допомоги по догляду за інвалідом І групи та допомоги малозабезпеченій сім`ї (а.с. 6).

Листом №2935/05 від 15.11.2019 Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області повідомило заявника про наступне: призначення компенсації здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року 832 "Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян». Даною постановою передбачено, що компенсація призначається непрацюючим працездатним особам, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю або особою, яка досягла 80 - річного віку. За інформацією, наданою Державною прикордонною службою України, у 2019 році Ви здійснювали виїзд за кордон в період одержання компенсації особам, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або особою, яка досягла 80 - річного віку отже втратили право на отримання даної допомоги та право на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250. Відповідно до пункту 10 «Порядку призначення і виплат державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» соціальна допомога не призначається у разі, коди:

- працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначення державної соціальної допомога (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними, та осіб які доглядають за дітьми до досягнення 3- річного віку або за дітьми, які потребують догляду, та осіб які доглядають за інвалідами І групи, а також за особами, які досягли 80 - річного віку). На даний час Обласним центром з нарахування та виплати соціальних виплат проводиться перерахунок коштів які підлягають поверненню до бюджету про, що Вас буде додатково повідомлено", (а.с. 7).

Листом №3254/05 від 26.12.2019 відповідач надіслав ОСОБА_1 копію розпорядження від 21.11.2019 про закриття рахунку.

В матеріалах адміністративної справи міститься копія Розпорядження начальника РУПСЗН від 21 листопада 2019 року.

Судом досліджено копію вказаного документу та встановлено наявність тексту наступного змісту: ПІБ- ОСОБА_1 ; адреса - с. Гірки; вид допомоги - по догляду. "Виплату допомоги прикоротити, особовий рахунок закрити з 10.03.2019 в зв`язку з виїздом за межі України" , а.с. 11).

Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначає, що державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Державні гарантії щодо забезпечення психіатричною допомогою та соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, визначені в статті 5 Закону України від 22.02.2000 №1489-III "Про психіатричну допомогу" (далі - Закон №1489-III).

Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192 (далі - Порядок №1192).

Згідно з п. 1 Порядку №1192 щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (далі - допомога на догляд) надається відповідно до статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу" у грошовій формі.

Призначення і виплата допомоги на догляд провадиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення (п. 2 Порядку №1192).

Відповідно до п. 3 Порядку №1192 розмір допомоги на догляд розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Пунктом 4 Порядку №1192 визначено, що допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею.

Як встановлено судом під час розгляду справи, підставою для припинення виплати позивачу з 10.03.2019 допомоги, передбаченої Порядком №1192, стало надходження до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області інформація від Державної прикордонної служби України про перетин ОСОБА_1 державного кордону України (виїзд 10.03.2019 - в`їзд 15.03.2019).

Позивачем не заперечувалось, що в період 10.03.2019 - 15.03.2019 він перебував за межами державного кордону України.

Вказані обставини, на думку суду, підтверджують те, що в зазначений період позивач не здійснював догляду за інвалідом 1-Б групи, яка потребує постійного стороннього догляду.

Однак, відповідачем не надано до суду жодного доказу, що під чс перебування позивача за кордоном, догляд за особою з інвалідністю І групи ніким не здійснювався, а після повернення в Україну позивач не продовжував здійснювати догляд за особою з інвалідністю І групи.

Згідно з п. 8 Порядку №1192 допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця. У разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки.

Виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли:

- сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд;

- закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд;

- особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця.

У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни.

Суд відмічає, що вказаний перелік є вичерпним.

Відповідно до п. 13-1 Порядку №1192 якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи:

- визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи;

- повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення;

- у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги;

- у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Подібна правова норма викладені у в п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі Порядок №250), затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. №250 ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

З матеріалів справи вбачається, що листом №191/05 від 24.01.2020 відповідач повідомив ОСОБА_1 про наступне: повідомляємо, що в результаті уточненого проведеного перерахунку виплати допомоги малозабезпеченим сім`ям у Вас виникла переплата в розмірі 327,51 грн. .... Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» допомога припинена. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця після виявлення порушення." (а.с. 3)

Здійснивши системний аналіз норм Порядку №1192, суд дійшов висновку, що виїзд особи, яка отримує передбачену цим Порядком допомогу, за межі кордону України є обставиною, яка може вплинути на розмір такої призначеної позивачу допомоги, однак не є підставою для припинення такої виплати.

Суд відмічає, що відповідачем не приймалось рішень про тимчасове припинення виплати такої компенсації або про її перерахунок, яке б відповідало меті запровадження такої соціальної виплати.

З документів, що містяться в матеріалах адміністративної справи чітко вбачається, що виплату припинено, рахунок закрито, а у відзиві відповідач зазначає, що позивачем із березня 2019 року було втрачене право на отримання компенсації.

Окрім того, суд вважає помилковим посилання відповідача на п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. №250 (далі - Порядок №250), оскільки даною нормою встановлено випадки, коли соціальна допомога не призначається, однак предметом спору є не відмова у призначення допомоги, а рішення відповідача про припинення виплати раніше призначеної соціальної допомоги.

Так, у даному випадку слід застосовувати норми п. 25 Порядку №250, якою визначено, що виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється:

- якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення;

- у разі переїзду сім`ї в іншу місцевість та настання обставин, що унеможливлюють виплату соціальної допомоги (зокрема, смерть одинокої особи), - з місяця, що настає за місяцем, в якому відбулися зміни;

- за заявою уповноваженого представника сім`ї - з місяця, що настає за місяцем її подання, якщо інше не обумовлено заявою;

- у разі припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу сім`ї, з причин, передбачених абзацами шістнадцятим (крім припинення реєстрації у разі працевлаштування самостійно), вісімнадцятим - двадцять першим підпункту 1, підпунктами 2 і 3 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. №792 ( 792-2018-п ) (Офіційний вісник України, 2018 р., №80, ст. 2662), - з місяця, наступного за місяцем, у якому припинено реєстрацію безробітного, за інформацією центрів зайнятості.

Даний перелік є вичерпним.

Зі змісту вищевказаних норм права випливає, що основною підставою для припинення виплати соціальної допомоги та стягнення надміру виплачених коштів такої допомоги, є приховання або навмисне подання недостовірних даних про доходи та майновий стан сім`ї отримувача допомоги.

Відповідачем не надано до суду належних доказів змін у доходах та майновому стані позивача.

Окрім того, зміст заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, з якою позивач зверталась до відповідача, не містить жодного переліку обставин, про які має повідомляти заявник, що відповідало б принципу правової визначеності та дозволяло б заявнику узгодити свою поведінку з вимогами нормативно-правового акту (фактично заявник на власний розсуд має визначати обставини, про які слід повідомляти відповідний державний орган); не визначає обов"язку щодо повідомлення відповідача про перетин державного кордону України.

Отже, відповідач, при прийнятті рішення про закриття рахунку та, як наслідок, припинення призначеної позивачу згідно заяви від 09.07.2013 виплати, діяв не у порядку та не у спосіб, встановлений законодавством України.

Оскільки оскаржуваним Розпорядженням припинено виплату компенсації з 10.03.2019, тому саме з цієї дати вона підлягає поновленню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що встановлені під час судового розгляду обставини не могли мати наслідком прийняття відповідачем рішення про припинення компенсаційної виплати і не здійснювати її в подальшому.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву задовольнити

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області від 21 листопада 2019 року про припинення виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) допомоги на догляд (щомісячна грошова допомога малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним) та поновити з 10.03.2019 виплату допомоги.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації Житомирської області (вул. Ушакова, 4/5,Новоград-Волинський,Житомирська область,11700, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати у сумі 840 ( вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук