Справа № 806/540/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2020 року

Київ

справа №806/540/15

адміністративне провадження №К/9901/27516/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 (суддя - Шимонович Р.М.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 (головуючий суддя - Зарудяна Л.О., судді: Іваненко Т.В., Кузьменко Л.В.) у справі № 806/540/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнинсир» до Андрушівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (Попільнянське відділення) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корнинсир» (далі - ТОВ «Корнинсир») звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Андрушівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - Андрушівська ОДПІ) від 05.01.2015 №0.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2015, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015, позов задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що висновки, викладені в акті перевірки є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи, доказів на спростування доводів позивача суб`єктом владних повноважень не надано, а отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом безпідставно.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Житомирській області оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2015, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити позов.

Доводи касаційної скарги відображають зміст акту перевірки, в тому числі висновки, які були підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Так, в обґрунтування своїх доводів ГУ ДФС у Житомирській області зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано те, що ТОВ «Корнинсир» не веде окремого обліку з постачання продукції, виготовленої з поставленого молока сільськогосподарськими товаровиробниками та продукції, виготовленої із імпортованої сировини, що не є сировиною власного виробництва сільськогосподарських товаровиробників.

Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Андрушівською ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Корнинсир» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при нарахуванні та відображенні в податковому обліку сум податку на додану вартість за період січень-травень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 23.12.2014 № 000071/06-01-22/31962786, в якому відображено висновок про порушення ТОВ «Корнинсир»:

підпункту 4 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість по декларації з ПДВ (загальна) на загальну суму 37817,00 грн.,

підпункту 4 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податок на додану вартість по декларації з ПДВ (переробного підприємства) на загальну суму 37817,00 грн.

В обґрунтування своєї позиції контролюючий орган посилався на те, що відповідно до наданих до перевірки документів показники, зазначені ТОВ «Корнинсир» у Деклараціях з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства) не відповідають сумі податкового кредиту, визначеної відповідно до частки використання отриманих товарів та послуг в операціях з постачання продукції виготовленої поставленого молока сільгосппідприємствами, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по р. 10.1 «Придбання з ПДВ на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку «Декларації з ПДВ за період з 01.01.2014 по 31.05.2014).

ТОВ «Корнинсир» на порушення підпункту 4 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України не вірно визначено частку податкового кредиту придбаних товарів та послуг, які використовуються для виготовлення продукції - молочних продуктів, виготовлених з поставленого молока сільськогосподарськими підприємствами.

На підставі названого акту перевірки, Андрушівською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № 0 від 05.01.2015, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 56726,00 грн., у тому числі: 37817,00 грн. - за основним платежем та 18909,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підпунктом 4 пункту 1 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що у період до 1 січня 2015 року податок на додану вартість юридичними особами, які зареєстровані платниками податку на додану вартість, при здійсненні ними операцій з постачання власної виробленої продукції (молока, молочної сировини, молочних продуктів, м`яса, м`ясопродуктів, іншої продукції переробки тварин (шкур, субпродуктів, м`ясо-кісткового борошна), виготовленої з поставлених молока або м`яса в живій вазі сільськогосподарськими підприємствами, визначеними розділом V Кодексу, іншими юридичними і фізичними особами, у тому числі фізичними особами - підприємцями, які самостійно вирощують, розводять, відгодовують продукцію тваринництва, визначену розділом V Кодексу (далі - переробні підприємства), справляється з урахуванням таких особливостей, зокрема, переробне підприємство суму сплаченого (нарахованого) податкового кредиту по виготовлених та/або придбаних товарах/послугах, основних засобах, які використовуються частково для виготовлення продукції, а частково для виготовлення інших товарів/послуг, розподіляє виходячи з частки використання таких товарів/послуг, основних засобів в операціях з постачання продукції та відповідно в операціях з постачання інших товарів/послуг, з урахуванням вимог розділу V Кодексу.

Відповідно до підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України, у разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі зміни напряму використання товарів/робіт, основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання.

Згідно пункту 8 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 13.11.2013 N 678 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.12.2013 за N 2094/24626 (чинного на момент подачі платником звітності з податку на додану вартість за період з січня по травень 2014 року), платники податку - переробні підприємства, які згідно з пунктом 1 підрозділу 2 розділу XX Кодексу застосовують особливий порядок сплати податку на додану вартість за реалізовані ними молоко, молочну сировину та молочні продукти, м`ясо та м`ясопродукти, іншу продукцію переробки тварин, закуплених у живій вазі (шкури, субпродукти, м`ясо-кісткове борошно), крім декларації 0110, подають податкову декларацію з позначкою "0140" (далі - декларація 0140), яка є невід`ємною частиною звітності за відповідний звітний період. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються установленого пунктом 1 підрозділу 2 розділу XX Кодексу режиму, з урахуванням порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку, у податковій декларації 0140 відображаються суми податкового кредиту, які виникають у зв`язку з переробкою та постачанням готової продукції.

У разі якщо товари/послуги, необоротні активи, виготовлені або придбані, використовуються переробним підприємством частково для виготовлення такої готової продукції, а частково для інших товарів/послуг, то відповідно до вимог підпункту 4 пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Кодексу сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з частки використання таких товарів/послуг, необоротних активів в операціях з виготовлення готової продукції та відповідно в інших операціях.

Указаний розподіл відбувається в тому періоді, в якому здійснювалось відповідне виготовлення та/або придбання, а розподілені суми включаються до значень рядків 10, 12, 13 декларацій 0110 та 0140 відповідно.

Наведені положення дають підстави для висновку, що товари/послуги, основні засоби, придбані або виготовлені, використовуються переробним підприємством частково для виготовлення молока, молочної сировини, молочних продуктів, м`яса, м`ясопродуктів, іншої продукції переробки тварин (шкур, субпродуктів, м`ясо-кісткового борошна) з поставлених йому молока або м`яса в живій вазі, а частково для виготовлення інших товарів/послуг, суми ПДВ, сплачені (нараховані) у зв`язку з таким придбанням або виготовленням, розподіляються переробним підприємством у порядку, передбаченому для сільськогосподарських підприємств з відображенням розподілених сум в деклараціях з відмітками « 0110» та « 0140».

Відповідач вважає, що показники рядку 10.1 декларацій 0140 не відповідають сумі податкового кредиту, визначеної відповідно до частки використання отриманих товарів та послуг з постачання продукції, виготовленої з поставленого молока сільськогосподарськими підприємствами, що, відповідно, призвело до завищення податкового кредиту за період з 01.01.2014 по 31.05.2014.

У ході перевірки ТОВ «Корнинсир» надано пояснення контролюючому органу, відповідно до яких, Товариство відображає операції з реалізації немолочної продукції, в якій є замінник молочного жиру, у складі податкових зобов`язань в декларації з податку на додану вартість (загальна), а операції з реалізації молочної продукції, виготовленої з молока придбаного у сільськогосподарських товаровиробників, - у декларації з податку на додану вартість (пререробне підприємство). Також, пояснило, що до складу податкового кредиту у загальній декларації включає без розподілу суми ПДВ з придбаних товарів, які призначаються для виготовлення продукції з вмістом замінника молочного жиру. Решта податкового кредиту розподіляється пропорційно обсягам податкового зобов`язання між деклараціями загальною та переробного підприємства.

Проте, у акті перевірки контролюючий орган не надав жодної оцінки указаним поясненням та не навів доводів та доказів, які б їх спростували.

Судами встановлено, що у перевіряємому періоді позивачем були понесені витрати на закупівлю сировини, матеріалів та комплектуючих, товарів, електроенергії, природного газу, паливно-мастильних матеріалів, основних фондів, послуг з ремонту устаткування та обладнання, тощо.

За результатами своєї господарської діяльності позивачем вироблено та реалізовано:

масло солодковершкового селянського, сир «Любительський», сир «Російський», обсяг реалізації даної продукції та податкові зобов`язання відображаються в декларації з податку на додану вартість (спеціальний режим оподаткування переробного підприємства);

продукт харчовий напівтвердий «Руський», сирний продукт «Руський», сироватки, інших товарів, обсяг реалізації даної продукції та податкові зобов`язання відображаються в декларації з податку на додану вартість (загальна).

При цьому, суми сплаченого податку на додану вартість у вартості придбаних товарів та послуг були пропорційно розподілені до затрат, понесених при виготовленні продукції, реалізація якої відображена у декларації 0140, та затрат, понесених при виготовленні продукції, реалізація якої відображена у декларації 0110.

Залишок сум податку на додану вартість, сплачених у вартості придбаних товарів і послуг, обсяг і сплата яких не є спірними, позивачем пропорційно реалізованої продукції віднесено до складу податкового кредиту відповідних декларацій.

Доводи відповідача, що 37817,00 грн. є сумою податку на додану вартість, сплаченої з придбання молочного жиру, ферментів для виготовлення сирного продукту, не підтверджено жодним доказом та взагалі не описано у акті перевірки.

Отже, віднесення позивачем до складу податкового кредиту 37817,00 грн у деклараціях 0140 за січень-травень 2014 року повністю узгоджується із наведеними положеннями Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, з урахуванням приписів частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, не навів належних доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду