Справа № 725/1997/20
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/1997/20
Номер провадження 2-а/725/68/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засіданні Дем`яненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Буковинської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 27.03.2020 року відповідачем винесено постанову № 0182/40800/19 якою її визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 471833,16 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів по факту того, що при ввезені на митну територію України транспортного засобу іноземної реєстрації вона, будучи громадянином України, для здійснення митних формальностей надала паспорт громадянина Румунії, тим самим вчинила вказане правопорушення, ухилившись від сплати митних платежів.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки ставить під сумнів докази на підставі яких митний орган здійснив нарахування розміру штрафу та не вважає службову записку працівника митниці якою визначено митну вартість ввезеного транспортного засобу та відповідно розмір митних платежів неналежним доказом у справі про порушення митних правил. При цьому, вона була позбавлена можливості подати свої доки та заперечення проти вказаної суми митних платежів, оскільки не була ознайомлена з вказаною службовою запискою під час провадження у справі про ПМП.

На підставі вище викладеного, просила скасувати постанову Буковинської митниці Держмитслужби від 17.04.2020 року у справі про ПМП №0182/40800/19 якою її визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, а справу про ПМП відносно неї повернути митниці на новий розгляд.

Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив та не направив відзиву.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, диспозицією ст. 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Судом встановлено, що постановою Буковинської митниці ДФС від 17.04.2020 року у справі №0182/40800/20 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 471833,16 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів (а/с 4).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 06.02.2020 року при в`їзді позивачки на територію міжнародного автомобільного пункту пропуску «Сокиряни-Окниця» митного поста «Кельменці» Буковинської митниці держмитслужби, під час здійснення митних формальностей, було встановлено, що 13.02.2019 року о 21 год. 32 хв. громадянка України ОСОБА_1 шляхом використання паспорта громадянина Румунії НОМЕР_1 , виданого 01.02.2019 року уповноваженим органом «SUCEAVA» в режимі тимчасового ввезення, використовуючи статус нерезединта, ввезла на митну територію України транспортний засіб марки BMW X3 реєстраційний номерний знак Румунії НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 .

Відповідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення ЕАТС» було встановлено, що ОСОБА_1 , слідуючи через пункт пропуску «Порубне-Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС до митного контролю надала паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 виданий 14.09.2017 року уповноваженим органом 7323.

Таким чином, під час ввезення транспортного засобу марки BMW X3 реєстраційний номерний знак Румунії НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 ., через митний кордон України вказана особа надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус «резидента».

Згідно листа Управління Державної міградійної служби України в Чернівецькій області позивач значиться зареєстрованою за місцем проживання: Чернівецька обл., Сторожинецький р-н, с. Верхні Петрівці, вул.. Ємінеску, 25.

Отже, у разі ввезення автомобіля BMW X3 реєстраційний номерний знак Румунії НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 . на митну територію України відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України згідно розрахунку (службова записка Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання від 17.03.2020 року № 7.2-15-01-09/285), громадянці України ОСОБА_1 необхідно було б сплатити до Державного бюджету України митні платежі в сумі 157277,72 гривень України,

З урахуванням наведеного, вищезазначені дії громадянка України ОСОБА_2 мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, тобто дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами МК України, Закону України «Про громадянство України», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 року №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються : протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Так, щодо розміру адміністративного стягнення визначеного в сумі 471833,16 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, слід зазначити наступне.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що митним органом не було встановлено відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився позивачем тому, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення, уповноважений орган керувався службовою запискою Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання від 17.03.2020 року № 7.2-15-01-09/285.

Відомості, що значаться у вказаній службовій записці ставляться позивачем під сумнів, оскільки такій службовій записці не було враховано технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

При цьому, жодних доказів в підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів та спростування доводів позивача відповідачем, в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надано.

Таким чином, службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки ставиться під розумний сумнів не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

Також, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів автотоварознавців, а також про відмову позивача надати транспортний засіб для проведення експертизи.

Таким чином, відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу, не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного суду за наслідками розгляду справ від 20.02.2018 року №725/2009/17, від 24.04.2018 року №331/2608/17, від 20.02.2018 року № 725/2009/17.

Оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови використані докази, які містять в собі припущення щодо вартості транспортного засобу та суми митних платежів, що є неприпустимим, суд приходить до висновку про наявність для повернення справи на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду уповноваженим на це органом - Буковинській митниці Держмитслжуби.

У відповідності до положень п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, оскаржувану постанову слід скасувати, а справу направити на новий розгляд Буковинській митниці Держмитслужби з метою усунення виявлених неточностей у протоколі про порушення митних правил.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.7, 8, 9, 245, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 90,92, 95, 458, 460, 467, 485 ,489, 493, 494 МК України, ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову Буковинської митниці Держмитслужби від 17.04.2020 року у справі про порушення митних правил №0182/40800/20 якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 471833,16 грн.

Справу про порушення митних правил №0182/40800/20 за ст. 485 МК України відносно ОСОБА_1 - направити на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна