Справа № 140/2877/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/2877/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки, визнання протиправним і скасування наказу та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо проведення фактичної перевірки, визнання протиправним і скасування наказу про проведення фактичної перевірки №2541 від 18.07.2019 та рішення про застосування фінансових санкцій від 17.01.2020 №000167-32.

Ухвалою суду від 10.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог статті 262 КАС України. У вказаній ухвалі запропоновано позивачу у десятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду в частині визнання протиправними дій щодо проведення фактичної перевірки 19.07.2019 та визнання протиправним і скасування наказу про проведення фактичної перевірки №2541 від 18.07.2019, вказавши підстави для поновлення строку з обгрунтуванням поважності причин його пропуску.

24.03.2020 позивачем до суду подано клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині визнання протиправними дій щодо проведення фактичної перевірки та визнання протиправним і скасування наказу про проведення фактичної перевірки №2541 від 18.07.2019, що був пропущений з поважних причин.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо на встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правомірності дій посадових осіб податкового органу щодо проведення 18.07.2019 фактичної перевірки на підставі наказу про проведення фактичної перевірки №2541 від 18.07.2019.

Таким чином, для звернення позивача до суду із заявою про визнання протиправними дій щодо проведення 18.07.2019 фактичної перевірки та визнання протиправним і скасування наказу про проведення фактичної перевірки №2541 від 18.07.2019 встановлено шестимісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено частиною третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом встановлено, що працівниками ГУ ДФС у Волинській області 18.07.2019 на підставі наказу №2541 від 18.07.2019 та направлень на перевірку №386, №387, №388 від 18.07.2019 було проведено фактичну перевірку господарської одиниці торгового об`єкту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (а.с.16-19).

З наказом на перевірку ФОП ОСОБА_1 ознайомився під розписку та отримав копію наказу на проведення фактичної перевірки, про що свідчить підпис позивача на направленнях на перевірку, вчинений 18.07.2019 (а.с.16-19).

У клопотанні позивач вказує, що пропуск строку звернення з даним позовом до суду в частині позовних вимог відбувся з поважних причин та зазначає, що посадовими особами Головного управління ДПС у Волинській області тривалий час після винесення оспорюваного наказу та проведення фактичної перевірки (майже півроку) рішення про застосування відносно нього фінансових санкцій не приймалося та було винесене лише 17.01.2020. Вважає, що всі вимоги, заявлені у позовній заяві є нерозривно взаємопов`язаними між собою і не можуть бути розглянуті окремо одна від одної. Саме у зв`язку з цими обставинами, дії щодо проведення фактичної перевірки та наказ були оскаржені позивачем в судовому порядку у березні 2020 року разом з рішенням про застосування фінансових санкцій №000167-32 від 17.01.2020.

Суд вважає, що клопотання позивача підставне та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі Мушта проти України ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні по справі Іліан проти Туреччини ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до частини 1 та 6 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу.

При вирішенні клопотання про поновлення строку звернення до суду в частині визнання протиправними дій щодо проведення фактичної перевірки 19.07.2019 та визнання протиправним і скасування наказу про проведення фактичної перевірки №2541 від 18.07.2019, суд погоджується з твердженням позивача, що рішення про застосування фінансових санкцій №000167-32 від 17.01.2020 є наслідком таких дій, а тому всі вимоги, заявлені у позовній заяві є нерозривно пов`язаними між собою. При цьому, відповідачем дійсно досить тривалий час після проведення фактичної перевірки (майже півроку) рішення про застосування відносно позивача фінансових санкцій не приймалося та було винесене лише 17.01.2020. Тобто негативні наслідки від винесеного наказу №2541 від 18.07.2019 та проведення перевірки як такої для позивача наступили саме після винесення оскаржуваного рішення, згідно з яким до позивача застосовані фінансові санкції. Тобто про порушення своїх прав та законних інтересів позивач дізнався після отримання рішення про застосування фінансових санкцій від 17.01.2020 №000167-32, після чого у встановлений законодавством строк звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що причини пропуску строку звернення до суду, наведені позивачем та підтверджені належними доказами, є поважними, тому клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду належить задовольнити, а пропущений позивачем строк звернення до суду в частині позовних вимог поновити.

Керуючись статтями 121, 248, 256, частиною 3 статті. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити пропущений позивачем встановлений законом процесуальний строк звернення до адміністративного суду в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки, визнання протиправним і скасування наказу та рішення в частині визнання протиправними дій щодо проведення фактичної перевірки та визнання протиправним і скасування наказу про проведення фактичної перевірки №2541 від 18.07.2019.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук