Справа № 140/3000/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25 травня 2020 року ЛьвівСправа № 140/3000/19 пров. № А/857/1009/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області,
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року (суддя - Мачульський В.В., час ухвалення - не вказаний, місце ухвалення - м.Луцьк, дата складання повного тексту - не вказана),
в адміністративній справі №140/3000/19 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» до Головного управління ДФС у Волинській області,
про визнання скасованим податкового повідомлення-рішення,
Відповідач ГУ ДФС у Волинській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 08.05.2019р. № скасованим з дня, наступного за останнім днем строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу, встановленого пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, а саме: з 26.07.2019 року. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області на користь ПСП «Фенікс» судовий збір в розмірі 1921 грн.. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області на користь ПСГП «Фенікс» витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції від 06.12.2019 року не погодився відповідач ГУ ДФС у Волинській області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Волинській області) та оскаржив його в апеляційному порядку.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області - залишено без задоволення. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року в адміністративній справі №140/3000/19 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання скасованим податкового повідомлення-рішення - залишено без змін.

16 квітня 2020 року Восьмим апеляційним адміністративним судом отримано клопотання позивача (представника) про винесення додаткового рішення, в якому просить судові витрати сільськогосподарського підприємства «Фенікс» у розмірі 4000 грн., понесені на оплату правничої допомоги при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Клопотання обґрунтовується тим, що пунктом 4 Додатку №1 до договору на надання правничої допомоги від 25.09.2019 р., визначено вартість правничої допомоги пов`язаної із розглядом справи в суді апеляційної інстанції: за підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу сторонами погоджено вартість правничої допомоги в сумі 4000 грн. з розрахунку 1000 грн. за 1 год. роботи. Витрати позивача на правову допомогу в суді апеляційної інстанції підтверджуються Актом приймання передачі правничої допомоги від 26.03.2020 року та рахунком №28 від 26.03.2020 р. на суму 4000 грн., який оплачено позивачем 30.03.2020 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року призначено заяву представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. Роз`яснено право учасників справи подати до суду апеляційної інстанції заперечення щодо заяви про винесення додаткового судового рішення.

25.05.2020 р. до суду апеляційної інстанції надійшло заперечення ГУ ДПС у Волинській області на заяву про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави заявленого клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, враховує наступне.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Статтею 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що в період апеляційного розгляду даної адміністративної справи №140/3000/19 за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року, позивачем (представником) було подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу та додано Детальний опис наданої правничої допомоги, пов`язаної із розглядом справи в суді апеляційної інстанції по справі №140/3000/19 (а.с.93-99, 100).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року не вирішувалось питання про відшкодування позивачу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідне клопотання позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним розглядом адміністративної справи №140/3000/19 слід вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Вирішуючи по суті клопотання позивача про відшкодування відповідних судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказане клопотання слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності.

Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України №3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

З матеріалів справи видно, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, позивачем (представником позивача) надано: - копію договору про надання правничої допомоги від 25 вересня 2019 року; - детальний опис наданої правничої допомоги, пов`язаної із розглядом справи в суді апеляційної інстанції по справі №140/3000/19; - копію Акту приймання передачі правничої допомоги від 26 березня 2020 року; - копію рахунку №28 від 26 березня 2020 року на суму 4000 грн.; - копію платіжного доручення №1987 від 30.03.2020 року на суму 4000 грн..

Так, відповідно до Акту приймання передачі правничої допомоги від 26 березня 2020 року та копії рахунку №28 від 26 березня 2020 року Адвокатським об`єднанням «АФК» надано Клієнту наступну правничу допомогу: підготовка та подання до Восьмого апеляційного адміністративного суду відзиву №1-05/03/20 від 05.03.2020 року на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Волинській області по справі №140/3000/19.

Загальний обсяг часу, витраченого на надання правничої допомоги за цим Актом та Рахунком складає 4 години.

Колегія суддів зазначає, що матеріалів справи також видно, що Адвокатське об`єднання «АФК» здійснювало представництво інтересів Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» у справі №140/3000/19 також у Волинському окружному адміністративному суді, тобто в суді апеляційної інстанції додаткового узгодження правова позиція Клієнта не потребувала.

Крім цього, у відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Волинській області, позивач та представник позивача продублювали свою позицію наведену в суді першої інстанції.

Підготовка справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки, представник Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» був обізнаний з позицією позивача, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування 4000 грн. витрат на правничу допомогу є необгрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з ГУ ДПС у Волинській області становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат являється не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) в період апеляційного провадження, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що в користь позивача підлягає стягненню обгрунтований розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2500 грн., із розрахунку (5000 грн. : 2 = 2500 грн.), тобто половину із вартості витрат, які були обгрунтовано понесені в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 143, 252, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області () на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» () судові витрати у виді сплачених витрат за надання правничої допомоги в сумі 2500 грн..

У задоволенні вимог Приватного сільськогосподарського підприємства «Фенікс» про стягнення решта суми витрат за надання правничої допомоги - відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин