Справа № 1.380.2019.006069
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006069 пров. № А/857/1948/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року, ухвалене суддею Костецьким Н.В., м. Львів,дата складання повного тексту рішення 26 грудня 2019 року,у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

19.11.2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому достовірної, точної та повної інформації на письмовий повторний запит від 07.11.2019;

зобов`язати відповідача надати йому достовірну, точну та повну інформацію на письмовий повторний запит від 07.11.2019 протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненадання ОСОБА_1 достовірної, точної та повної інформації на письмовий повторний запит від 07.11.2019.Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати ОСОБА_1 достовірну, точну та повну інформацію на письмовий повторний запит від 07.11.2019 протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач звернувся до відповідача із запитом у якому просить надати відповідь на заявлене питання щодо надання публічної інформації про перерахунок та виплату позивачу пенсії у розмірі 77% від сум грошового забезпечення за період з 01.01.1992 по 31.12.2015. Відповідачем відповідь на запит надана, проте вона не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відтак, бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненадання ОСОБА_1 достовірної, точної та повної інформації на письмовий повторний запит від 07.11.2019 є протиправною.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,вважаючи його ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року та прийняти нове рішення яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що розглянувши запит ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області встановлено, що даний запит за змістом є заявою, тобто не відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», з огляду на це, розгляд такого необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Відтак, отримавши запит ОСОБА_1 від 07.11.2019, позивача повідомлено листом від 12.11.2019 №30826/02.02-06, у межах строків, передбачених Закону України «Про доступ до публічної інформації», що порушені питання у запиті стосуються його пенсійного забезпечення, а відтак будуть розглянуті у порядку, визначеному Закону України «Про звернення громадян», про що буде повідомлено заявника. Отже, розглянувши звернення позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надано відповідь листом від 03.12.2019 за № 32729/02.02-05 у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, апелянт вважає,що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області правомірно надано відповідь ОСОБА_1 на запит від 07.11.2019 в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян».

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справув порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що07.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із повторним запитом, в якому просив надати йому інформацію, а саме зазначає, що із 01.01.1992 по 31.12.1995 пенсія виплачувалась позивачеві у зменшеному розмірі на 2 % грошового забезпечення, відтак просить нарахувати та виплатити пенсію у розмірі 77% сум грошового забезпечення починаючи з 01.01.1992 по 31.12.1995, з урахуванням раніше виплачених сум. Перераховану пенсію за вказаний період часу у розмірі 77 % грошового забезпечення просить виплатити загальною сумою та одним платежем. Відтак, просить надати відповідь на заявлене питання щодо надання публічної інформації про перерахунок та виплату позивачу пенсії у розмірі 77% від сум грошового забезпечення за період з 01.01.1992 по 31.12.2015.

У запиті позивач просить відповідь на запит надати йому у п`ятиденний строк, у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про інформацію».

Листом заступника начальника головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - начальника управління обслуговування громадян від 12.11.2019 № 30826/02.02-06 повідомлено позивача, що вказаний запит буде розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно дост. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

В силу ст.40 Конституції Україниусі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За змістом частин першої, другоїстатті 7 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі-Закон № 2657-XII) право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VІ від 13.01.2011 року (далі - Закон України №2939-VІ) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 5 Закону України №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частинами 1,2 ст.19 Закону України №2939-VІ визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно частини 5 ст.19 Закону України №2939-VІ запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Із матеріалів справи видно, що повторний запит позивача від 07.11.2019 містить усі реквізити запиту, передбачені частиною 5 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Статтею ст.12 Закону №2939-VI передбачено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною першої статті 14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону №2939-VIпередбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Отже, саме ті відомості, які отримані відповідачем при виконанні покладених на нього законом повноважень, належать до публічної інформації.

З урахуванням вказаних норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки УПФ є органом державної влади, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення якого є обов`язковими для виконання, володіє інформацією про ОСОБА_1 , тому є розпорядником цієї інформації і зобов`язане надати її безкоштовно на вимогу особи, якої вона стосується.

Згідно з положеннями частини першої, четвертої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з пунктів 1-3 частини 1 ст.3 Закону №2939-VIправо на доступ до публічної інформації гарантується:

1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Отже, розпорядник інформації зобов`язаний її надавати за максимально спрощеною процедурою.

Відповідно до частини 1 статт 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Законуфактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надана відповідачем відповідь у листі заступника начальника головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - начальника управління обслуговування громадян від 12.11.2019 № 30826/02.02-06 на письмовий повторний запит ОСОБА_1 не відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним рішення суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненадання ОСОБА_1 достовірної, точної та повної інформації на письмовий повторний запит від 07.11.2019 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати ОСОБА_1 достовірну, точну та повну інформацію на письмовий повторний запит від 07.11.2019 протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.006090 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 25.05.2020.