Справа № 766/5312/20
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №766/5312/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 травня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Неменко Ю.М., з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ДПП Ратушко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції рядового Управління патрульної поліції в Херсонській області Чмерук Ростислава Миколайовича, Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Херсон Чмерука Р.М., серія ЕАК №2284889 від 23.03.2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі, залучено до участі і справі співвідповідача, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07.04.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі та пояснив, що постанова повинна бути скасована, оскільки порушена процедура розгляду справи, йому не роз`яснили його права, не дали скористатись правовою допомогою, а постанову поліцейським складено не у його присутності, а в патрульній машині. Факт керування транспортним засобом, пред`явлення йому показів прибором Трукам не заперечував, але вважав, що Трукам може працювати лише у стаціонарному режимі.

Представник відповідача ДПП позов не визнала та дала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Вказала, що інспектором поліції дотримані вимоги законодавства щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Факт порушення зафіксовано, до відзиву надані докази правопорушення та процедури притягнення позивача до відповідальності.

При дослідженні доказів, судом встановлено, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст. 160 КАС України та усунути її недоліки в судовому засіданні не має можливості з наступних підстав.

Згідно з ч. 8 ст. 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В судовому засіданні позивач наполягав на тому, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій, а зазначений статус надає йому можливість не сплачувати судовий збір по усім справам.

З даною позицією суд не погоджується з огляду на наступне.

Правовий висновок про обов`язок сплати судового збору у справах про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, висловлений в постанові Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 № 543/775/17.

Так, в постанові зазначено, що за Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом № 3674-VI) державне мито справлялося, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною четвертою статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КУпАП права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження визначені і діють у редакції Закону України від 24 вересня 2008 року № 586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон № 3674-VI. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом № 3674-VI.

Прийняття Закону № 3674-VI не обмежує можливість дії чи прийняття у майбутньому законодавчих актів, які визначають пільги щодо сплати судового збору, отже, питання справляння судового збору, крім Закону № 3674-VІ, може регулюватися іншим законодавством (наприклад, частиною другою статті 239-1 КАС України в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIІI «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно з якою за подання і розгляд заяви з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, судовий збір не сплачується, тоді як у Законі № 3674-VI такої підстави для звільнення від сплати судового збору немає).

Визначальним у такому випадку є наявність норми, припису про те, що у разі звернення до суду особа не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах при поданні до суду заяви чи скарги.

Відповідно до положень статей 3,5 Закону №3674-VI серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Крім того, посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій також не заслуговує судом на увагу, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Норми пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», в яких йдеться про «справи, пов`язані з порушенням їхніх прав», вказують на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 5 березня 2020 року по справі № 805/3967/17-а.

Так, Верховним Судом було зазначено, що у контексті законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D). Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 545/1149/17-а було зазначено, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12,22 Закону № 3551-XII. При цьому, судом було враховано, що подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18) та підстави для відступу від неї відсутні.

Таким чином, позивачу слід надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 384,20 грн. або обґрунтоване клопотання про звільнення від сплати судового збору з наданням відповідних доказів, що підтверджують його майновий стан (довідка про дохід за 2019 рік та інші докази).

Суд роз`яснює, що за приписами ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення йому ухвали.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачеві строку 5 днів з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

У випадку усунення позивачем недоліків, що були встановлені судом в судовому засіданні та викладені у цій ухвалі, у строк 5 днів з дня вручення ухвали, суд продовжує розгляд справи на підставі ч.14 ст. 171 КАС України. Якщо позивач не усуне недоліки у встановлений судом строк, позовна заява на підставі ч. 15 ст. 171 КАС України буде залишена без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 171 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору як учасника бойових дій відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до лейтенанта поліції рядового Управління патрульної поліції в Херсонській області Чмерук Ростислава Миколайовича, Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху вручити позивачеві.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

В разі усунення недоліків встановлений строк суд продовжить розгляд справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на усунення недоліків продовжується на строк дії такого карантину.

СуддяО. В. Ус