Справа № 640/8697/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Київ № 640/8697/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання

за позовомОСОБА_1
до третя особаШевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» Пантіна Любов Олександрівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту - відповідач), треті особи - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною дію Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 13.03.2020р. та скасувати це повідомлення.

Ухвалою суду від 21.04.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку визначеному статями 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення, оскільки в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа №826/5302/15 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2015 у задоволенні позову відмовлено повністю. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2019 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2015, позовні вимоги задоволено частково. Окружним адміністративним судом міста Києва, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду видано виконавчий лист від 30.09.2019, в якому стягувачем є ОСОБА_1 , боржником - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіна Любов Олександрівна, вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8, Київ 33, 01033, який, в подальшому був пред`явлений стягувачем до виконання. Проте, відповідачем винесено повідомлення про повернення документа стягувачу без прийняття до виконання від 03.03.2020, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 4 ч. 5 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме юридичну особу боржника припинено та Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника.

08 травня 2020 року відповідач подав відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що виконавчим документом боржником є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Старокиївський» Пантіна Любов Олександрівна. Згідно з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» припинена 25.09.2019р. (запис №3024349). У зв`язку з цим, державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження» та просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у своїх поясненнях проти позовної заяви, посилалася на те, що оскільки Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» припинена, то виносячи повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання орган ДВС діяв виключно на підставі та в межах повноважень та у спосіб встановлений законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2019 по справі №826/5302/15 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2015 та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіної Любові Олександрівни щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № 8567 від 06.06.2014.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіну Любов Олександрівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Старокиївський Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № 8567 від 06 червня 2014 року.

В іншій частині провадження у справі - закрито.

Окружним адміністративним судом міста Києва, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду видано виконавчий лист від 30.09.2019 по справі №826/5302/15 у якому стягувачем є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , боржником - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіна Любов Олександрівна, вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8, Київ 33, 01033, код ЄДРПОУ: матеріали справи не містять.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про виправлення описки від 21 лютого 2020 року у справі №826/5302/15 виправлено помилку, допущену у виконавчому листі від 30.09.2019 в адміністративній справі № 826/5302/15, а саме в полі відомості боржника вказати: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіна Любов Олександрівна, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

15 квітня 2020 року позивач звернулася до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від

11.03.2020р. позивачка, як стягувач звернулася до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 30.09.2019 по справі №826/5302/15 , надавши оригінал виконавчого листа, копію постанов Окружного адміністративного суду міста Києва та Шостого апеляційного адміністративного суду, копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва про виправлення описки, копію заяви та відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївськии Банк" Пантіної Любові Олександрівни.

13.03.2020р. головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Руденком Юрієм Олексійовичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 4, п.5 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки юридичну особу боржника - припинено.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 вказаного Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно пункту 1 частини другої статті 18 вказаного Закону, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 7 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного повідомлення державного виконавця підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання стало те, що особу - боржника припинено та те, що Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, виконавчому листі від 30.09.2019 року по справі №826/5302/15 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21.02.2020року) боржником зазначено Уповноважену особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіна Любов Олександрівна, вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8, Київ 33, 01033, , яка в свою чергу є працівником Фонду, яка діє від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку (частина восьма статті 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Уповноважена особа Фонду за своїм правовим статусом є представником Фонду, який діє у межах повноважень, наданих Фондом, за що від Фонду отримує визначену Фондом оплату, несе відповідальність перед Фондом, тоді як перед сторонами правовідносин за дії такої особи відповідальність несе Фонд.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. по справі № 761/4442/17.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно з частинами 1, 4 статті 39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання з обов`язковим дотриманням принципу найменших витрат для Фонду. Після затвердження плану врегулювання тимчасова адміністрація та/або ліквідація банку здійснюються на підставі і на виконання плану врегулювання.

Таким чином, після прийняття Правлінням НБУ та Виконавчою дирекцією Фонду рішень, виведення банку з ринку здійснюється виключно в порядку та на виконання розробленого Фондом плану врегулювання. Наявність діючого плану врегулювання, розробленого та затвердженого у встановленому Законом порядку, призводить до чинності запровадженої Фондом процедури виведення банку з ринку та обов`язковості виконання Фондом передбачених Законом функції та повноважень відносно такого банку.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час здійснення процедури виведення банку з ринку не допускається індивідуальне задоволення вимог кредиторів такого банку. Вимоги кредиторів задовольняються виключно в черговості та порядку, передбаченої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, суд приходить до висновку, що фактично Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в даному випадку, діє як виконавчий орган банку, а боржником у виконавчому листі є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У зв`язку із цим, суд вважає, що державним виконавцем протиправно застосовано вимоги п. 4 ч. 5 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіна Любов Олександрівна а посадовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не є юридичною особою. Крім того, Уповноважена особа фонду гарантування вкладів хоч і діє від імені банку в межах повноважень Фонду, однак її не можна ототожнювати з безпосередньо з банківською установою, до якої може бути застосовано такий вид санкцій Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії під час прийняття повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 13.03.2020 року та є протиправними, а оскаржуване рішення, є таким, що прийняте не у межах повноважень та не у спосіб визначений Конституцією України та п. 4 ч. 5 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтвердженні витрати о сплаті судового збору з у розмірі 840, 40 грн. (вісімсот сорок гривень, 40 коп.).

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, вулиця Саксаганського 110, місто Київ, ) щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 13.03.2020р.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, вулиця Саксаганського 110, місто Київ, ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 13.03.2020р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, вулиця Саксаганського 110, місто Київ, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Відповідно до п.3 Розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.В. Амельохін