Справа № 160/13534/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юркова Е.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протипранвими та зобов`язання вчинити певні дії, -
28 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами, з урахуванням уточнень від 20.02.2020р.:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо викладеній в листі № 329 від 04.07.2019 року відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у зарахуванні періоду роботи з 12.10.1988 року по 11.03.1992 року (записи № 17-19 трудової книжки) на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» (з 11.11.1988 року перейменовано в Дніпропетровське обласне підприємство по продажу, монтажу та ремонту медичної техніки «МЕДТЕХНІКА»);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , період роботи з 12.10.1988 року по 11.03.1992 року (записи № 17-19 трудової книжки) на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» (з 11.11.1988 року перейменовано в Дніпропетровське обласне підприємство по продажу, монтажу та ремонту медичної техніки «МЕДТЕХНІКА») до загального страхового стажу та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , пенсію за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років починаючи 05 квітня 2019 року - дня звернення до відповідача з відповідною заявою - на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова відповідача у призначені та виплаті пенсії є безпідставною та порушує його право на соціальний захист, гарантований державою згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач вказав на безпідставне не врахування до трудового стажу період його роботи на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» з 12.10.1988 року по 11.03.1992 року, тому що вказане підтверджується записами № 17-19 трудової книжки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
23.03.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка форми 122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. Крім того відповідач вказав про неможливість зарахувати до загального стажу період роботи позивача на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» з 12.10.1988 по 11.03.1992 року, тому що в записах №17-19 трудової книжки дата наказу про звільнення 13.04.1992 року пізніше дати звільнення, що не відповідає нормам чинного законодавства.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 2.
Вищезазначене підтверджено наданою до матеріалів справи: копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії (Серія НОМЕР_2 від 14.07.1998р.); копією довідки про роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Управління мобілізації та комплектування Головного штабу Збройних Сил України № 115/1/7950 від 17.12.1992 року; копією довідки Ленінського райвійськкомату № 3175 від 18.01.1993 року про роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
05.04.2019р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою для призначення пенсії за віком, як такий що має загальний трудовий стаж 16 років 5 місяців 3 дні.
Проте, листом № 329 від 04.07.2019 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, тому що зарахувати до загального стажу період роботи позивача на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» з 12.10.1988 по 11.03.1992 року не є можливим, так як в записах №17-19 трудової книжки, дата наказу про звільнення 13.04.1992 року пізніше дати звільнення, що не відповідає нормам чинного законодавства. Загальний страховий стаж позивача склав лише 13 роки 0 місяців 5 днів. Тож на день досягнення віку 50 років, позивач не має загальний страховий стаж 15 років, що не дає права для виходу на пенсію за віком.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюється, зокрема Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон 1058-IV).
Відповідно до статті 9 зазначеного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно статті 10 Закону 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон № 796-XII).
Згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку: Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, азі липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних -10 років… .
Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-У страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України №1854 від 12.12.2002р. та №303 від 12.03.2003р.
Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.
Приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, в редакції наказу Міністерства соціальної політики №720/1642/5 від 06.10.2014 (далі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до пункту 2.14 Інструкції якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
Відповідно до п. 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Державного комітету праці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція) вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР и ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 «Про трудові книжки працівників і службовців».
Згідно п.18 вищезазначеної постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Запис про звільнення в трудовій книжці позивача скріплені печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи.
Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Відповідно до пункту 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Так, згідно пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 18 Порядку визначено, що підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а відповідна уточнююча довідка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників має бути врахована у разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи.
Матеріалами справи, а саме трудовою книжкою від 31.03.1978 року № 1685249, підтверджено, що ОСОБА_1 :
- 12.10.1988 року прийнятий на посаду електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» (Наказ від 12.10.1988 р. № 179-к);
- 11.11.1988 року підприємство було перейменовано в Дніпропетровське обласне підприємство по продажу, монтажу та ремонту медичної техніки «МЕДТЕХНІКА» (Наказ від 11.08.1988 р. № 158, Наказ від 29.09.1988 р. № 193 МОЗ УССР);
- 11.03.1992 року звільнений за власним бажанням (наказ № 39-к від 13.04.1992 р.).
Щодо неможливості зарахувати до загального стажу період роботи позивача на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» з 12.10.1988 по 11.03.1992 року, тому що в записах №17-19 трудової книжки дата наказу про звільнення 13.04.1992 року пізніше дати звільнення - суд вказує, що пунктом 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 Про трудові книжки працівників і службовців.
Згідно пункту 18 Постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Отже, з огляду на наведену норму, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.
На підставі викладеного суд вважає безпідставним відмову відповідача, викладену в листі № 329 від 04.07.2019 року у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» з 12.10.1988 по 11.03.1992 року.
Згідно із частиною першою статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до частини 1, 5 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування - пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:
1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частини 5 наведеної статті).
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Надавши правову оцінку обставинам справи, а також висновків суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» з 12.10.1988 по 11.03.1992 року, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» з 12.10.1988 по 11.03.1992 року із здійсненням відповідного розрахунку загального пенсійного стажу.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Поряд з тим, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи на те, що позивач відповідно до п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати, тому судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 193, 241-246, 250, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо викладеній в листі № 329 від 04.07.2019 року відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у зарахуванні періоду роботи з 12.10.1988 року по 11.03.1992 року (записи № 17-19 трудової книжки) на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» (з 11.11.1988 року перейменовано в Дніпропетровське обласне підприємство по продажу, монтажу та ремонту медичної техніки «МЕДТЕХНІКА»).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , період роботи з 12.10.1988 року по 11.03.1992 року (записи № 17-19 трудової книжки) на посаді електромеханіка по ремонту та обслуговуванню медичного обладнання 4-го розряду у Дніпропетровському обласному виробничо-торговому об`єднанні «МЕДТЕХНІКА» (з 11.11.1988 року перейменовано в Дніпропетровське обласне підприємство по продажу, монтажу та ремонту медичної техніки «МЕДТЕХНІКА») до загального страхового стажу та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , пенсію за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років починаючи 05 квітня 2019 року - дня звернення до відповідача з відповідною заявою - на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 квітня 2020 року.

Суддя Е.О. Юрков