Справа № 400/1474/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2020 р. № 400/1474/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до:Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15,Київ 94,02094
треті особи:Акціонерне товариство "Банк Форвард", вул. Саксаганського, 105,Київ 32,01032
про:визнання бездіяльності неправомірною; визнання протиправною та скасування постанови від 14.09.2019 р. ВП № 59881675 в частині,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, що вбачається у невчиненні виконавчих дій, спрямованих на припинення незаконного арешту банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни від 14.09.2019 у виконавчому провадженні №59881675 в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка вказала на те, що 14.09.2019 відповідачем винесено постанову про накладення арешту на всі банківські рахунки позивачки, зокрема й на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», призначений для отримання позивачкою заробітної плати. Однак виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату в розмірі, що не перевищує 20 відсотків від отриманої заробітної плати, а не в повному розмірі. Відтак, на думку позивача, звернення стягнення на весь розмір отримуваної нею заробітної плати є незаконним.

Відповідач надала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що постанова про накладення арешту на кошти боржника від 14.09.2019 винесена правомірно, оскільки закони України не містять заборони звертати стягнення та накладати арешт на кошти на рахунках боржника, які відкриті для зарахування заробітної плати, а також не визначають такі рахунки як рахунки із спеціальним режимом використання.

Третя особа пояснень по справі не надала.

18.05.2020 від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення позивача до суду.

21.05.2020 ухвалою суду в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду відмовлено.

Суд розглянув справу 21.05.2020, відповідно до вимог ст. 287 КАС України, без проведення судового засідання, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та Рішення Ради суддів України від 17.03.2020 №19, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

02.12.2016 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Форвард» укладено кредитний договір № 116639340.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору 29.07.2019 видано виконавчий напис приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в сумі 20945,61 грн.

23.08.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 59881675 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в сумі 20945,61 грн.

14.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф (Павелків) Т.Л. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою в тому числі накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», призначений для отримання заробітної плати позивачем.

У постанові приватного виконавця зокрема зазначено, що арешт накладається на кошти на рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках, звернення стягнення на які заборонено Законом.

21.11.2019 та 10.02.2020 ОСОБА_1 надіслано на адресу приватного виконавця два звернення з повідомленням про те, що банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», використовується для отримання заробітної плати від ТОВ «Медері».

Приватний виконавець на зазначені звернення ОСОБА_1 не відреагував, арешт з банківського рахунку не зняв, будь-якої відповіді на звернення не надав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128 КЗпПУ, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Ч. 1 ст. 115, ч.5 ст.97 КЗпП України, ст.22, ч.ч.1, 6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Отже, накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Факт використання зазначеного банківського рахунку, як зарплатного, підтверджено довідкою АТ КБ «Приватбанк», довідкою роботодавця боржника ТОВ «Медері», а також у цьому можливо пересвідчитися з виписки з руху коштів по банківському рахунку, з якою чітко вбачається, що на рахунок надходять кошти у вигляді заробітної плати від ТОВ «Медері».

Всі зазначені документи, надавалися позивачкою відповідачу.

У цьому випадку суд приходить до висновку, що заробітна плата ОСОБА_1 у розмірі не більше 80 відсотків є коштами, на які заборонено накладати арешт та звертати стягнення, а заробітна плата у розмірі 20 відсотків - є коштами для звернення стягнення, на які законодавством передбачені спеціальні правила - Розділ ІХ Закону України «Про виконавче провадження».

Станом на 14.09.2019 приватному виконавцю не було та не могло бути відомо, про використання цього банківського рахунку для отримання заробітної плати боржника, а тому він мав право та цілком правомірно наклав арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», разом з іншими банківськими рахунками.

Проте, дізнавшись зі звернень ОСОБА_1 у листопаді 2019 року щодо того, що зазначений банківський рахунок використовується для виплати заробітної плати, приватний виконавець зобов`язаний був відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.59 Закону зняти арешт з такого рахунку та обрати інший спосіб звернення на заробітну плату боржника, відповідно до регламенту визначеного Розділом ІХ Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість, відповідач зазначених дій не вчинив, звернення боржника з цього приводу проігнорував, чим допустив протиправну бездіяльність.

Таким чином, хоча суд і визнає, що арешт на банківський рахунок у вересні 2019 року був накладений приватний виконавцем правомірно, але враховуючи, що на ньому знаходяться кошти, на які заборонено звернення стягнення та кошти, звернення стягнення на які здійснюється за окремою процедурою, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови про арешт коштів боржника ВП №59881675 в частині накладення арешту на грошові кошти на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк», оскільки тільки у такій спосіб можливо забезпечити ефективний захист прав позивачки на отримання заробітної плати.

Щодо посилання відповідача на судову практику, зокрема постанову Верховного Суду України від 24.06.2015 у цивільній справі № 6-535цс15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/45910638), то вона не може бути застосована до цього випадку, оскільки стосувалась інших правовідносин.

Разом з тим, саме з аналогічних правовідносин, а саме накладення в межах виконавчого провадження арешту на банківські рахунки, призначенні для виплати заробітної плати, склалася інша судова практика, відповідно до якої, як раз право на отримання заробітної плати є непорушне та пріоритетне.

При цьому судами вказано, що виокремлення статусу рахунків та коштів на них належить до повноважень органу державної виконавчої служби. Постанова Верховного Суду від 29.01.2020 у адміністративній справі №820/5422/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/87238582), від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року у справі № 916/1572/19, від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у цивільній справі № 642/6675/18, з дуже схожими фактичними обставинами, але щодо накладення арешту на банківський рахунок, на який перераховувалась пенсія, висловив правову позицію, що доводи касаційної скарги про те, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника, на який надходять пенсійні виплати, є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум аліментів за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Верховний Суд зазначає, що з матеріалів касаційної скарги вбачається, та підтверджено заявником, що станом на час розгляду скарги у суді першої інстанції державному виконавцю було відомо про рахунок боржника відкритий у Філії - Харківському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» має спеціальний режим використання, а тому колегія суддів доходить висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм як матеріального так і процесуального права, адже після отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника, відкритий у Філії - Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» має спеціальний режим використання зняття арешту з нього ним здійснено не було. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/84725905)

Повноважень суду для відходу від правових висновків Верховного Суду, діючий КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить.

За таких обставин, суд зобов`язаний врахувати правовий висновок, численно викладений у постановах Верховного Суду, зазначених вище.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. (посвідчення приватного виконавця №0432 від 29.11.2019), що вбачається у не вчиненні виконавчих дій, спрямованих на зняття виконавцем арешту з частини майна (коштів) боржника після отримання виконавцем документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Скасувати постанову приватного виконавця Вольф (Павелків) Т.Л. (посвідчення приватного виконавця №0432 від 29.11.2019) від 14.09.2019 у виконавчому провадженні №59881675, в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк» (, МФО 305299) на ім`я ОСОБА_1 , РНКОКП НОМЕР_2 .

В задоволенні позовних вимог про визнання постанови приватного виконавця Вольф (Павелків) Т.Л. від 14.09.2019 у виконавчому провадженні №59881675 протиправною, в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відмовити.

При цьому, формулюючи висновки суду про задоволення в частині позовних вимог, суд використовує повноваження, передбачені ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою надання ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просила.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 630,60 гривень підлягає відшкодуванню на її користь з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15,Київ 94,02094 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л. (посвідчення приватного виконавця №0432 від 29.11.2019), що вбачається у не вчиненні виконавчих дій, спрямованих на зняття виконавцем арешту з частини майна (коштів) боржника після отримання виконавцем документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

3. Скасувати постанову приватного виконавця Вольф (Павелків) Т.Л. (посвідчення приватного виконавця №0432 від 29.11.2019) від 14.09.2019 у виконавчому провадженні №59881675, в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк» (, МФО 305299) на ім`я ОСОБА_1 , РНКОКП НОМЕР_2 .

4. В задоволенні позовних вимог про визнання постанови приватного виконавця Вольф (Павелків) Т.Л. від 14.09.2019 у виконавчому провадженні №59881675 протиправною, в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 , відмовити.

5. Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (вул. Юрія Поправки, 6, офіс 15,Київ 94,02094 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 630,60 (шістсот тридцять грн шістдесят коп) гривень.

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 25.05.2020.