Справа № 420/4252/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4252/19

Категорія:111030500

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбалктермінал", Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року по справі за позовом Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбалктермінал" до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення заборгованості та пені,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року СП ТОВ "Трансбалктермінал" звернулося до суду з позовом до ГУ ДФС в Одеській області та ГУ ДКС України в Одеській області, у якому просило визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС в Одеській області щодо невключения узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 3 273 712 грн. за грудень 2015 року до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ в Одеській області заборгованість з відшкодування ПДВ за грудень 2015 року в сумі 3 273 712 грн. та пеню за порушення строків відшкодування ПДВ в сумі 1 387 174,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2016 року Чорноморською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області отримано податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року у якій позивачем відображено суму відшкодування ПДВ у розмірі 3 273 712 грн. Узгодження суми бюджетного відшкодування, заявленого підприємством у податковій звітності, відбулось за актом документальної перевірки від 18.04.2017 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 815/2552/18 зобов`язано ГУ ДФС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому пунктом 200.7 статті 200 ПК України, заяву про повернення підприємству суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування з бюджету ПДВ в розмірі 3 273 712 грн. за декларацією з ПДВ за грудень 2015 року (абз. 4 резолютивної частини рішення). Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року абзац четвертий резолютивної частини зазначеного рішення викладено у новій редакції: "Зобов`язати ГУДФС в Одеській області внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому пунктом 200.7 статті 200 ПК України, заяву про повернення підприємству суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування з бюджету ПДВ в розмірі 3 273 712 грн. за декларацією з ПДВ за грудень 2015 року".

Оскільки ГУ ДФС в Одеській області не вжито передбачених законодавством заходів щодо відшкодування грошових зобов`язань, позивач вважає, що узгоджена сума ПДВ є заборгованістю державного бюджету перед підприємством та підлягає стягненню у повному обсязі разом з пенею.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року провадження по справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУДФС щодо невключения узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 3 273 712 грн. за грудень 2015 року до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ закрито.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року позов СП ТОВ "Трансбалктермінал" задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в Одеській області на користь позивача заборгованість з відшкодування ПДВ за грудень 2015 року в сумі 3 273 712 грн. та пеню за порушення строків відшкодування ПДВ в сумі 1 126 336,31 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням сторони подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі СП TOB "Трансбалктермінал", не погоджується з рішенням суду в частині розрахованої судом суми пені за порушення сплати ПДВ, тому, просить скасувати рішення суду у цій частині та ухвалити нове рішення, яким стягнути 1 387 174,92 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги підприємство зазначило, що при розрахунку пені за порушення строків перерахування суми бюджетного відшкодування підлягає застосуванню облікова ставка НБУ, чинна на момент виникнення пені за кожен день прострочення бюджетного відшкодування, включаючи день погашення, тобто розмір ставки не є незмінним, як помилково вважав суд першої інстанції.

ГУ ДКСУ в Одеській області в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУДКС зазначило, що не є належним відповідачем, оскільки є окремою юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувало. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі, тому боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року по справі № 910/23967/16, необхідно зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, процесуальний закон не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Також ГУДКС вважає, що підприємством обрано невірний спосіб порушеного права, оскільки рішенням суду по справі №815/2552/18 встановлено право на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 3 273 712 грн., тобто вже було задоволено вимоги щодо сум бюджетного відшкодування, тому рішення суду по цій справі є повторним, та його виконання призведе до подвоєння економічно-необґрунтованих збитків Державного бюджету України та нецільового використання бюджетних коштів, передбачених Законом України "Про Державний бюджет України".

Крім того, ГУДКС посилається на те, що наразі відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, тому вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового та передчасного висновку про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача, адже після усунення вищевказаних обставин, усім платникам, які внесені (та продовжують вноситись) до Тимчасового реєстру, будуть відшкодовані належні суми.

ГУ ДФС в Одеській області в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУДФС, посилаючись на відсутність на даний час остаточного врегулювання питання про внесення змін до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та, саме здійснення відповідних заходів щодо отримання заявлених сум на розрахунковий рахунок підприємства, вважає, що не порушує вимоги податкового законодавства.

Також, ГУДФС, посилаючись на приписи пункту 200.23 статті 200 ПК України зазначило, що пеня розраховується за весь час прострочення сплати бюджетної заборгованості з моменту виникнення по день погашення такої заборгованості. На день звернення підприємства до суду погашення бюджетної заборгованості не відбулось, тому, вимоги про стягнення пені за прострочення сплати бюджетного відшкодування є передчасними.

У відзиві на апеляційні скарги відповідачів, СП TOB "Трансбалктермінал" посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог, просить у задоволені апеляційних скарг ГУДФС та ГУДКС відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів поданих скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 20 січня 2016 року СП ТОВ "Трансбалктермінал" подано до ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року. В додатках до зазначеної декларації, зокрема, Додатку №3 та в Додатку №4 - заяві про повернення суми бюджетного відшкодування, підприємством відображена сума відшкодування ПДВ в розмірі 3 273 712 грн.

У період з 27.02.2017 року по 10.04.2017 року ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна виїзна планова перевірка підприємства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2014 року по 31.12.2016 року.

За результатом перевірки складено акт №306/15-32-14-01/24528065 від 18 квітня 2017 року, згідно якого за перевіряємий період підприємством задекларовано податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в сумі 3 273 712 грн., заниження або завищення якого перевіркою не встановлено.

Таким чином, сума бюджетного відшкодування, заявленого позивачем у податковій звітності є узгодженою.

Проте, заява підприємства про повернення суми бюджетного відшкодування не була відображена контролюючим органом в Реєстрі через відсутність механізму вчинення таких дій та не врегулювання таких дій нормами законодавства, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 815/2552/18:

- адміністративним позовом СП ТОВ "Трансбалктермінал" до ГУ ДФС в Одеській області та ДФС України задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність ГУ ДФС щодо невнесення заяви СП ТОВ "Трансбалктермінал" про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2015 року, поданої 19.01.2016 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість;

- визнано протиправною бездіяльність ДФС України щодо не здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства ГУДФС, що призвело до порушення прав та охоронюваних законом інтересів СП ТОВ "Трансбалктермінал";

- зобов`язано ГУДФС внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому пункту 200.7 статті 200 ПК України, заяву про повернення СП ТОВ "Трансбалктермінал" суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування СП ТОВ "Трансбалктермінал" з бюджету ПДВ в розмірі 3 273 712 грн. за декларацією з ПДВ за грудень 2015 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2019 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року частково змінено, а саме абзац четвертий резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: "Зобов`язати ГУДФС внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, заяву про повернення СП ТОВ "Трансбалктермінал" суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування з бюджету ПДВ в розмірі 3 273 712 грн. за декларацією з ПДВ за грудень 2015 року" В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року залишено без змін.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало невжиття ГУДФС передбачених законодавством заходів щодо відшкодування грошових зобов`язань. Позивач вважає, що узгоджена сума ПДВ в розмірі 3 273 712 грн. є заборгованістю державного бюджету перед підприємством та підлягає стягненню на користь у повному обсязі разом з пенею в сумі 1 387 174,92 грн.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин з врахуванням судових рішень по справі №815/2552/18, ПК України був закріплений обов`язок контролюючого органу вчинити відповідні дії, направлені на відшкодування платнику податків суми узгодженого ПДВ. Однак, у зв`язку з тим, що суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 3 273 712 грн. залишаються невідшкодованими позивачу у визначені ПК України строки, останнє має право на стягнення в судовому порядку відповідних сум з Державного бюджету України з нарахуванням та виплатою пені в порядку, визначеному ПК України.

Разом з цим, суд вважав, що позивачем було помилково розраховано суму пені, яка належить до стягнення, а саме пеня нараховується на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, та є незмінною протягом строку заборгованості, включаючи день погашення.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За правилами абзацу другого пункту 200.15 статті 200 ПК України, після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Згідно із пункту 200.12 статті 200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи та неоспорюється сторонами, узгодження суми бюджетного відшкодування, заявленого позивачем відбулось за актом документальної перевірки підприємства за №306/15-32-14-01/24528065 від 18 квітня 2017 року.

Внесення даних та ведення Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 ПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 "Про затвердження Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість" (далі - Поряд № 26).

Згідно пункту 3 цього Порядку формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

За приписами пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру певні дані. Пунктом 5 цього порядку визначено, що заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження, за пунктом 6 повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Відтак, у разі виконання платником податків, який має право на отримання бюджетного відшкодування, вимог статті 200 ПК України, за умови підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Проте, матеріали справи свідчать що, ГУДФС не виконали приписи як ПК України так і зазначеного Порядку, щодо внесення до Реєстру заяви про повернення суми бюджетного відшкодування необхідних даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача.

Також, з матеріалів справи вбачається, що судом по справі № 815/2552/18 визнано протиправною бездіяльність ГУДФС щодо невнесення заяви СП ТОВ "Трансбалктермінал" про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2015 року, поданої 19.01.2016 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість; визнано протиправною бездіяльність ДФС України щодо не здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства ГУДФС, що призвело до порушення прав та охоронюваних законом інтересів СП ТОВ "Трансбалктермінал"; зобов`язано ГУДФС внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в порядку, передбаченому пунктом 200.7 статті 200 ПК України, заяву про повернення СП ТОВ "Трансбалктермінал" суми бюджетного відшкодування та необхідні дані щодо відшкодування з бюджету ПДВ в розмірі 3 273 712 грн. за декларацією з ПДВ за грудень 2015 року.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи ГУ ДФС, ГУ ДКС, що одночасна наявність судових рішень про зобов`язання ГУДФС внести до тимчасового Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних, а також щодо стягнення з Державного бюджету на користь підприємства сум бюджетного відшкодування, що може призвести до подвійного стягнення відповідних сум на користь позивача, з огляду на правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 540/269/19, в якій зазначено, що оскільки такий спосіб захисту як зобов`язання контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування підприємства не призвело до ефективного відновлення права платника податків, а отже ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України на користь Товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

За таких обставин, із врахуванням права СП ТОВ "Трансбалктермінал" на бюджетне відшкодування ПДВ в розмірі 3 273 712 грн., колегія суддів вважає правильний висновок суду першої інстанції про стягнення з Державного бюджету України через ГУДКС на користь підприємства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ в розмірі 3 273 712 грн.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15, і колегія суддів бере її до уваги.

У цій постанові Велика Палата, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права ТОВ "Аскоп-Україна" на отримання сум бюджетного відшкодування з ПДВ за податковими деклараціями за вересень - жовтень 2014 року, вказала, що такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку. Застосувавши норму частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновки Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї норми, викладені, зокрема у рішеннях у справах "Бейелер проти Італії", "Суханов та Ільченко проти України", "Інтерсплав проти України", Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права товариства, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на його користь заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги ГУДКС щодо передчасного та невірно обраного позивачем способу відновлення порушеного права.

Невідшкодована у визначені ПК України строки суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 3 273 712 грн. дає право на подальше нарахування пені в порядку, визначеному пунктом 200.23 статті 200 ПК України.

Так, за правилами пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 3 червня 2014 року у справі №21-131а14 та постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №820/260/13-а, від 26 березня 2019 року по справі №810/1928/16, від 24 квітня 2019 року по справі № 808/2758/16, від 28 лютого 2020 року по справі №825/2363/16, від 15 квітня 2020 року по справі № 360/3762/18.

На підтвердження позовних вимог щодо стягнення пені, у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з ПДВ, позивачем надано розрахунок пені за спірні періоди з урахуванням зміни облікової ставки.

Згідно вказаного розрахунку розмір пені за період з 03 травня 2017 року по 16 липня 2019 року становить 1 387 174,92 грн. (т.І а.с.8).

Визначення дати початку нарахування пені - з 03 травня 2017 року, тобто з наступного календарного дня після спливу строку, визначеного абзацом "г" пункту 200.12 статті 200 ПК України, суд вважає обґрунтованою. Крім того, будь-яких заперечень з цього приводу від відповідачів не надходило.

Кінцеву дату розрахунку - 16 липня 2019 року, що передує фактичному дню подання позовної заяви, позивачем визначено самостійно.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги ГУДФС, що оскільки на день звернення підприємства до суду погашення бюджетної заборгованості не відбулось, тому вимоги про стягнення пені за прострочення сплати бюджетного відшкодування є передчасними, з огляду на те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа № 21-131а14), а також сталої практики Верховного Суду (зокрема, справи №№ 826/7380/15, 2140/1957/18, 816/3945/15, 804/17259/14, 540/269/19) непогашення заборгованості бюджету з ПДВ не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення пені. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Інтерсплав проти України" зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майновий інтерес. З огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки кінцева дата нарахування пені, передбачена пунктом 200.23 статті 200 ПК України, наразі невідома суд вважає, що позивач має право сам визначати період розрахунку пені в межах строку існування заборгованості бюджету з ПДВ, в межах визначеного пунктом 102.5 статті 102 ПК України строку.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розрахунку суми пені було використано інформацію про зміну облікової ставки Національного банку України опубліковану на офіційному веб-сайті Національного банку України.

Апеляційним судом було перевірено правильність здійснення розрахунку пені за період з 03 травня 2017 року по 16 липня 2019 року, і суд погоджується з розрахунком позивача пені із застосування різних ставок НБУ, що обумовлене зміною облікової ставки НБУ за оскаржуваний період.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розмір пені за порушення строків відшкодування ПДВ за вказаний період становить 1 387 174,92 грн.

Оскільки при вирішенні спору в частині розрахунку розміру пені, що підлягає стягненню на користь позивача судом першої інстанції порушено норми матеріального права, тому, відповідно до статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє скаргу позивача, скасовує рішення суду першої інстанції у відповідній частині з прийняттям нового рішення - про задоволення позову.

У відповідності до статті 139 КАС України сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.

Апеляційні скарги ГУДФС в Одеській області та ГУДКС задоволенню не підлягають, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім того, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбалктермінал" - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо стягнення пенні в сумі 1 387 174,92 грн., та в частині в частині стягнення пені в сумі 1 126 336,31 грн. - скасувати.

Ухвали в цій частині нове судове рішення, яким позов Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбалктермінал" - задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбалктермінал" пеню за порушення строків відшкодування ПДВ в сумі 1 387 174,92 грн.(один мільйон триста вісімдесят сім тисяч сто сімдесят чотири гривні) 92 коп.

В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044,м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбалктермінал" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 58, ) судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 3 912, 60 (три тисячі дев`ятсот дванадцять гривень) 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 25 травня 2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова