Справа № 160/12027/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності позивачу, із включенням у складі грошового забезпечення сум щомісячної грошової винагороди, щомісячних премій, винагороди за безпосередню участь в АТО в розмірі зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2019р. №581;
- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , із включенням у складі грошового забезпечення сум щомісячної грошової винагороди, щомісячних премій, винагороди за безпосередню участь в АТО в розмірах, зазначених в довідці військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2019р. №581, починаючи з 01.10.2015р. з урахуванням проведених виплат.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з жовтня 2015р. позивачу призначена пенсія по інвалідності (2 група інвалід війни). Розрахунок розміру пенсії здійснювався на підставі довідки №3428 від 16.11.2015р. військової частини НОМЕР_1 . Під час визначення розміру пенсії не враховані відомості про додаткові види грошового забезпечення позивача, а саме відомості про суми щомісячних премій.
27.05.2019р. військова частина НОМЕР_1 надала позивачу нову довідку №581 щодо його грошового забезпечення, в якій зазначені відомості про додаткові види грошового забезпечення, які містять відомості про надбавку за виконання особливо важливих завдань, щомісячну грошову винагороду, винагороду за АТО, матеріальну допомогу, грошову допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, які позивач отримував від час проходження військової служби.
17.09.2019р., відповідно до положень Постанови Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007р. «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон України №2262-ХІІ), позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку розміру своєї пенсії з часу її призначення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.
Проте, відповідачем відмовлено в перерахунку розміру раніше призначеної пенсії. Про що зазначено в листі відповідача від 16.10.2019р. №6926/11-09, в якому зазначено, що оскільки матеріальна допомога, грошова допомога на оздоровлення, компенсація за невикористану відпустку, щомісячна грошова винагорода та винагорода АТО не носять постійного характеру та не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, то для включення їх до складу грошового забезпечення відсутні підстави. Такий висновок оснований на положеннях ст.43 Закону України №2262, п.7 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та членам їхніх сімей».
Позивач вважає такі дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області неправомірними.
Ухвалою суду від 05.12.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
20.01.2020р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній заперечив проти вимог позивача та просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування поданих заперечень зазначив, що відповідно до ст.43 Закону України №2262-ХІІ , в редакції, що діяла на дату призначення позивачу пенсії, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином на думку відповідача, відповідно до ст.43 Закону України №2262-ХІІ, якою визначається порядок обчислення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, в переліку складових грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, наведених у ст.43 Закону України №2262, відсутні одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, одноразові премії та винагорода за участь в АТО до такого переліку не входять.
Враховуючи викладене, відповідач вважає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, одноразові премії та винагорода за участь в АТО, не враховується у відповідності до п.5 Порядку №45 про проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Порядок №45), оскільки під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності (2 група інвалід війни), призначену відповідно до Закону України №2262-ХІІ.
На думку відповідача матеріальна допомога, грошова допомога на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, щомісячна грошова винагорода та винагороди АТО не носять постійного характеру та не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення, тому підстави для перерахунку відсутні.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Частиною 1 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; надалі Закон України №2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.9 Закону України №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 статті 15 Закону України №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України №2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, ч. 3 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон України №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України №2262-ХІІ, який є вичерпним.
Враховуючи викладене, доводи Позивача про наявність підстав для включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої ним винагороди за участь в АТО, виплата яких здійснювалася не щомісячно згідно довідки від 27.05.2019р. №581 військової частини НОМЕР_1 , ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до переліку видів грошового забезпечення згідно ч.3 ст.43 Закону України № 2262-ХІІ.
Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року (справа № 522/2738/17); постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року (справа № 431/4088/16).
Разом з тим, в разі підтвердження факту нарахування та виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди та премій позовні вимоги в цій частині заслуговують уваги.
В матеріалах справи міститься світлова копія довідки Військової частини НОМЕР_1 № 581 від 27.05.2019 року про грошове забезпечення Позивача зі змісту якої, підтверджується факт нарахування та виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди та премії.
При цьому суд зазначає, що питання стосовно подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегулювало постановою правління Пенсійного фонду України від 20.02.2007 року № 3-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( далі - Порядок № 3-1).
Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону України № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Суд вважає посилання відповідача у листі від 16.10.2019 року про відмову у перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 № 581 від 27.05.2019 року на підставі того, що матеріальна допомога, грошова допомога на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, щомісячна грошова винагорода та винагороди АТО не носять постійного характеру та не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, для включення їх до складу грошового забезпечення підстави відсутні - безпідставними.
Таким чином, суд дійшов висновку, що існують підстави для перерахунку пенсії по інвалідності позивачу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та премії на підставі довідки Військової частини НОМЕР_2 № 581 від 27.05.2019 року.
Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, суд зазначає наступне.
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до пункту частини 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Таким чином, зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності є втручанням у його дискреційні повноваження, що додатково свідчить про безпідставність такої вимоги та про неможливість її задоволення. Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Також суд звертає увагу на таке.
Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Приписами ч.2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Підсумовуючи наведене, виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та встановлених в ході розгляду справи обставин, суд дійшов висновку, що в цьому випадку слід застосувати положення статті 9 КАС України, з метою захисту прав і законних інтересів позивача для повного відновлення порушеного права.
У постановах ВСУ та ВС неодноразово встановлювалось, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.
Також необхідно ще зазначити про відсутність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 № 581 від 27.05.2019 року, а лише надання відповідачем відповіді листом від 16.10.2019 року №6926/11-09.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що захистом порушеного права позивача з урахуванням того, що в матеріалах справи наявна довідка Військової частини № 581 від 27.05.2019 року є зобов`язання відповідача повторно розглянути та прийняти рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.09.2019 року про перерахунок пенсії відповідно до довідки Військової частини № 581 від 27.05.2019 року з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне
Суд не застосовує правила розподілу судових витрат визначених ст.139 КАС України, оскільки позивач, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст.9,72-77, 90, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті рішення і не проведення перерахунку та виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2019р. №581;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути та прийняти рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 17.09.2019 року про перерахунок пенсії відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2019р. №581.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова