Справа № 640/5904/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Київ № 640/5904/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до1) Головного управління Державної податкової служби у м. Києві 2) Державної податкової служби України
провизнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу №2336 від 27 лютого 2020 року
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач 1, ГУ ДПС у м. Києві) та Державної податкової служби України (далі по тексту - відповідач 2, ДПС України), в якому просить:

1) визнати протиправними дії ДПС України щодо включення ФОП ОСОБА_1 до плану - графіка проведення документальних перевірок платників податків на 2020 рік;

2) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у м. Києві №2336 від 27 лютого 2020 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позову позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість дій відповідача щодо включення ФОП ОСОБА_1 до Плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік, оскільки він жодним чином не відповідає тому критерію, який був застосований до нього зі сторони ДПС України. У зв`язку із зазначеним, наказ ГУ ДПС у м. Києві від 27 лютого 2020 року №2336 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )», прийнятий на підставі протиправного рішення ДПС України про включення ФОП ОСОБА_1 до Плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік, а тому також є неправомірним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, або заяву про визнання позову.

15 квітня 2020 року представником ГУ ДПС у м. Києві надано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтовано тим, що наказ прийнято у відповідності до вимог податкового законодавства.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У С Т А Н О В И В:

ДПС України затверджено План - графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік від 24 грудня 2019 року.

До вказаного Плану - графіка було включено ФОП ОСОБА_1 , як платника податків ІІ групи, до якої відносяться фізичні особи, у яких обсяг доходу за рік становить 20 000 000, 00 грн або більше та не перевищує 100 000 000, 00 грн.

27 лютого 2020 року ГУ ДПС у м. Києві прийнято наказ №2336 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, валютного - за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року та іншого законодавства за відповідний період.

Перевірку доручено провести з 17 березня 2020 року по дату завершення перевірки, тривалістю 10 днів.

Позивач, вважаючи дії ДПС України щодо включення його до Плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік, та наказ ГУ ДПС у м. Києві від 27 лютого 2020 року №2336 протиправними, звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 14.1.164 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України план - графік документальних виїзних перевірок - перелік платників податків, що підлягають плановій перевірці контролюючими органами у відповідний період календарного року.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіку перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Приписами пунктів 77.1, 77.2 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З метою забезпечення єдиного підходу до формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року №524 затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі по тексту - Порядок №524).

Згідно з пунктами 1, 4, 5 розділу І Порядку №524 річний план-графік для документальних планових перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, складається відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Податкового кодексу України.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Оновлення річного плану-графіка здійснюється у разі його коригування.

При відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Кодексу необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання платника податків, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

План-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС.

Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №524 план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків та проект коригування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків складаються з чотирьох розділів:

розділ І. Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб;

розділ ІІ. Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів;

розділ ІІІ. Документальні планові перевірки платників податків - фізичних осіб;

розділ ІV. Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку №524 визначено, що розділ ІІІ плану-графіка поділяється на три групи:

I група - платники податків - фізичні особи, у яких обсяг доходу за рік не перевищує 20 млн грн;

II група - платники податків - фізичні особи, у яких обсяг доходу за рік становить 20 млн грн або більше та не перевищує 100 млн грн;

III група - платники податків - фізичні особи, у яких обсяг доходу за рік перевищує 100 млн грн.

Розділом ІV Порядку №524 визначено порядок відбору до плану-графіка платників податків - фізичних осіб.

Так, пунктом 1 розділу ІV Порядку №524 передбачено, що до розділу III плану-графіка відбираються платники податків - фізичні особи, які мають ризики несплати податків і зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пунктів 2, 3 та 4 розділу ІV Порядку №524 формування переліку платників податків - фізичних осіб до розділу III плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами цього розділу, у тому числі за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

До плану-графіка насамперед включаються платники податків - фізичні особи, які мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, платежів.

Критерії відбору платників податків - фізичних осіб:

1) високого ступеня ризику:

перевищення сумою доходів, отриманих платником податків за ознаками, визначеними Довідником ознак доходів, 127 (інші доходи) та/або 157 (дохід, виплачений самозайнятій особі), задекларованої суми доходу від провадження господарської діяльності на 10 та більше відсотків;

недекларування в податковій звітності доходів, отриманих платником податків за ознакою, визначеною Довідником ознак доходів, 112 (інвестиційний прибуток (дохід) від операцій з інвестиційними активами);

перевищення обсягів експортних операцій над задекларованою сумою доходу на 10 та більше відсотків;

заниження податкового зобов`язання в обсязі, що становить 10 та більше відсотків суми задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість за календарний рік, та/або завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в обсязі, що становить 5 та більше відсотків суми задекларованого податкового кредиту з податку на додану вартість;

декларування сум доходу на рівні або менше рівня витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування;

розмір інших витрат, у тому числі вартість виконаних робіт, наданих послуг, становить 30 або більше відсотків задекларованої в податковій звітності вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю платника податків;

наявність розбіжностей між сумою чистого оподатковуваного доходу, відображеною в декларації про майновий стан і доходи, та сумою доходу, зазначеною у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, на 5 та більше відсотків;

нарахування та виплата доходів за ознаками, визначеними Довідником ознак доходів, 101 (заробітна плата, нарахована (виплачена)) та/або 102 (виплати відповідно до умов цивільно-правового договору), без утримання, перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та/або єдиного внеску;

невідповідність обсягів імпортних операцій задекларованому доходу або обсягам постачання на 20 та більше відсотків;

наявність інформації, що свідчить про ухилення від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом;

загальна сума витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального доходу, задекларованого у такій декларації;

наявність розбіжностей між обсягами задекларованих у податкових деклараціях з податку на додану вартість податкових зобов`язань або податкового кредиту з податку на додану вартість та обсягами податкових зобов`язань або податкового кредиту з податку на додану вартість за даними Єдиного реєстру податкових накладних на 5 та більше відсотків;

невідповідність обсягів імпортних операцій задекларованим у податкових деклараціях з податку на додану вартість обсягам ввезення на митну територію України товарів, необоротних активів на 5 та більше відсотків;

невідповідність обсягів експортних операцій задекларованим у податкових деклараціях з податку на додану вартість обсягам експортних операцій на 5 та більше відсотків;

оформлення митних декларацій у митних режимах за кодами 31, 51, 74, 80, 81 згідно з класифікатором митних режимів, затвердженим наказом №1011, зі звільненням від оподаткування митними платежами;

наявність виплат доходів (прибутків) у грошовій або негрошовій формах на користь нерезидентів;

наявність прийнятих контролюючим органом рішень про коригування митної вартості товарів, рішень про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підприємства;

наявність протоколів про порушення митних правил, встановлених статтями 469, 470, 472, 474, 478, 480-485 Митного кодексу України, які свідчать про порушення митних правил посадовими особами платника податків, декларантами;

2) середнього ступеня ризику:

кількість найманих працівників менша за кількість зареєстрованих реєстраторів розрахункових операцій (окремо на господарську одиницю) або транспортних засобів;

декларування від`ємного значення з податку на додану вартість при здійсненні імпортних, експортних операцій або міжнародних перевезень;

декларування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на рівні податкового кредиту;

наявність розбіжностей між задекларованою сумою загального оподатковуваного доходу або податкових зобов`язань з податку на додану вартість та сумою розрахункових операцій, проведених із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій), в обсязі, що перевищує 10 відсотків;

загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом V Кодексу, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) особі, яка не зареєстрована платником податку на додану вартість, протягом останніх 12 календарних місяців, перевищує обсяг, визначений статтею 181 розділу V Кодексу, більш як на 2 відсотки;

наявність відносин із контрагентами, які знаходяться в розшуку, або ліквідовані, або визнані банкрутами, якщо сума операцій перевищує 10 відсотків загальних обсягів постачання;

порушення встановлених строків сплати єдиного внеску більше ніж на 365 днів;

3) незначного ступеня ризику:

заниження податкового зобов`язання в обсязі, що становить менше 10 відсотків суми задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість за календарний рік, та/або завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в обсязі, що становить менше 5 відсотків суми задекларованого податкового кредиту з податку на додану вартість;

порушення встановлених строків сплати єдиного внеску менше ніж на 365 днів;

декларування сум податку на додану вартість до відшкодування з бюджету.

Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було включено до Плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік, як платника податків ІІ групи, до якої відносяться фізичні особи, у яких обсяг доходу за рік становить 20 000 000, 00 грн або більше та не перевищує 100 000 000, 00 грн.

З податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2019 рік вбачається, що загальна сума доходів, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу, в тому числі загальна сума доходів, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу становить 341 616, 04 грн.

Згідно з розрахунком податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2019 рік встановлено, що сума одержаного ФОП ОСОБА_1 становить 4 758 893, 93 грн.

У той же час, з аналітичної довідки, наданої ГУ ДПС у м. Києві разом з відзивом на позовну заяву вбачається, що обсяг доходу ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік становить 42 895 783, 00 грн, з них: обсяг чистого доходу за 2018 рік становить 44 646, 00 грн, а обсяг витрат за 2018 рік - 42 851 136, 00 грн. Таким чином, відсоток витрат позивача за 2018 рік становить 99, 9 %.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача щодо того, що ФОП ОСОБА_1 має високий ступінь ризику щодо несплати податків і зборів, оскільки сума доходів, отриманих платником податків перевищує задекларовану суму доходу від провадження господарської діяльності на 10 та більше відсотків, а також, загальна сума витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального доходу, задекларованого у такій декларації (у даному випадку 99,9 %), що є підставою для включення позивача до Плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік.

Крім того, суд зазначає, що в основу доводів позивача про протиправність наказу ГУ ДПС у м. Києві від 27 лютого 2020 року №2336 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» було покладено лише посилання на протиправність дій ДПС України щодо включення його до Плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік.

Оскільки суд дійшов висновку про правомірність дій ДПС України щодо включення ФОП ОСОБА_1 до Плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік, підстав для задоволення вимог у цій частині та скасування наказу ГУ ДПС у м. Києві від 27 лютого 2020 року №2336, судом не встановлено.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо протиправності наказу ГУ ДПС у м. Києві від 27 лютого 2020 року №2336 у зв`язку з тим, що у ньому були неправильно зазначені анкетні дані позивача, оскільки згідно наказу ГУ ДПС у м. Києві від 17 березня 2020 року №3098 допущені ГУ ДПС у м. Києві помилки були виправлені, а анкетні дані зазначені відповідачем у відповідності до даних, що містяться у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідачі при прийнятті спірних рішень діяли згідно приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачами правомірності прийнятих рішень та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач 1: Державна податкова служба України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8)

Відповідач 2: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)