Справа № 640/7166/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 травня 2020 року м. Київ № 640/7166/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав»

до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про визнання протиправним та скасування наказу в частині, визнання протиправними

дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» (надалі - позивач), адреса: 01030, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 41, літера А, приміщення 1-3 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (надалі - відповідач), адреса: 01008, місто Київ, вулиця М. Грушевського, будинок 12/2, в якій позивач просить суд

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №588 «Про реєстрацію організації колективного управління» від 08 квітня 2019 року в частині включення до його складу пункту наступного змісту: « 2. Громадській організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» з урахуванням частин п`ятої та шостої статті 12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» не дозволяється здійснювати діяльність у сферах розширеного та обов`язкового колективного управління, визначених у підпунктах 2 і 3 пункту 1 цього наказу, до моменту її акредитації в порядку, установленому зазначеним Законом»;

- визнати протиправними дії Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо включення до Реєстру організації колективного управління наступної інформації: «Громадській організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» з урахуванням частин п`ятої та шостої статті 12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» не дозволяється здійснювати діяльність у сферах розширеного та обов`язкового колективного управління, визначених у підпунктах 2 і 3 пункту 1 наказу Мінекономрозвитку від 08 квітня 2019 року №588 «Про реєстрацію організації колективного управління», до моменту її акредитації в порядку, установленому Законом»;

- зобов`язати Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України вчинити дії щодо виключення з Реєстру організацій колективного управління наступної інформації: «Громадській організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» з урахуванням частин п`ятої та шостої статті 12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» не дозволяється здійснювати діяльність у сферах розширеного та обов`язкового колективного управління, визначених у підпунктах 2 і 3 пункту 1 наказу Мінекономрозвитку від 08 квітня 2019 року №588 «Про реєстрацію організації колективного управління», до моменту її акредитації в порядку, установленому Законом».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року позовна заява громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» залишена без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та позивачу наданий строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні підстави для його поновлення.

На виконання вимог ухвали суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

В обґрунтування поданої заяви про поновлення строку для звернення до адміністративного суду представник позивача послався на те, що позивач, як організація колективного управління, здійснював управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або суміжних) прав об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, які входять до каталогу позивача, в тому числі у сферах розширеного та обов`язкового колективного управління на підставі свідоцтва про облік організації колективного управління №24/2015, виданого 03 вересня 2015 року Державною службою інтелектуальної власності, яке, як зазначає представник позивача, втратило чинність на підставі частини 2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав».

У зв`язку з вищевикладеним, за твердженнями представника позивача, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду для позивача ніби-то розпочався з дня втрати чинності свідоцтва, а саме, 28 жовтня 2019 року та спливає 28 квітня 2020 року.

Крім цього, представник позивача зазначив, що позивачем оскаржується ніби-то нормативно-правовий акт, а згідно з судовою практикою, строк оскарження нормативно-правового акта вимірюється усім часом його чинності.

Розглянувши вказану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, обгрунтовуючи своєчасність звернення до адміністративного суду, представник позивача послався на втрату чинності свідоцтва про облік організації колективного управління №24/2015, виданого 03 вересня 2015 року Державною службою інтелектуальної власності, з 28 жовтня 2019 року.

В той же час, позивач не заперечує, що оскаржуваний ним в частині наказ прийнятий саме відносно позивача, а не будь-якої іншої юридичної чи фізичної особи.

При цьому, зміна правових та (або) організаційних засад колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні, на переконання суду, не свідчить про зміну юридичної особи (в даному випадку позивача), стосовно якої прийнятий оскаржуваний пункт 2 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №588 «Про реєстрацію організації колективного управління» від 08 квітня 2019 року.

Тому, суд вважає безпідставними посилання представника позивача щодо своєчасності строків звернення з посиланням на набрання чинності Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» та на положення частини 2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, відповідно до яких свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій колективного управління, видані до набрання чинності цим Законом, втрачають чинність через дев`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, а у сферах, щодо яких Закон передбачає здійснення розширеного та обов`язкового колективного управління, - з оголошеної Установою відповідно до частини четвертої статті 15 цього Закону дати закінчення прийому заяв на участь в конкурсі на акредитацію у відповідній сфері.

Стосовно помилкових тверджень представника позивача в тій частині, що наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №588 «Про реєстрацію організації колективного управління» від 08 квітня 2019 року є нормативно-правовим актом, дія якого є постійною тривалий час та не обмежується його разовим застосуванням, суд звертає увагу на наступне.

У відповідності до пункту 18 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

Пунктом 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Позивачем оскаржується пункт 2 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №588 «Про реєстрацію організації колективного управління» від 08 квітня 2019 року, відповідно до якого: «Громадській організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» з урахуванням частин п`ятої та шостої статті 12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» не дозволяється здійснювати діяльність у сферах розширеного та обов`язкового колективного управління, визначених у підпунктах 2 і 3 пункту 1 цього наказу, до моменту її акредитації в порядку, установленому зазначеним Законом».

Тобто, наказ в оскаржуваній позивачем частині стосується виключно позивача, а дія цього пункту має визначений строк - до моменту акредитації позивача в порядку, установленому Законом.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що вказаний наказ не є нормативно-правовим актом у розумінні положень чинного законодавства, стосується певної особи, має визначений строк, а тому є індивідуальним актом, що, в свою чергу, свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин строків звернення до суду, які застосовуються при оскарженні нормативно-правового акта.

Таким чином, враховуючи дату прийняття оскаржуваного наказу - 08.04.2019 (тобто сплинув майже рік), який є правовим актом індивідуальної дії, в частині, яку оскаржує позивач, суд не вбачає поважних причин для поновлення строку звернення до адміністративного суду з підстав, на які представник позивача послався у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Суд звертає ще раз особливу увагу на те, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного суд повторно зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У відповідності до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зазначає, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Згідно з частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Між тим, суд звертає увагу, що при визначенні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою застосовуються правила частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та не можуть застосовуватись правила статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано питання поновлення, продовження або відмови в такому поновленні чи продовженні процесуального строку саме щодо вчинення окремої процесуальної дії.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, з яких пропущено строк звернення до суду визнані судом неповажними, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтями 122, 123, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» до адміністративного суду з позовною заявою.

2. Позовну заяву громадської організації «Українська агенція з авторських та суміжних прав» повернути.

3. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова