Справа № 360/318/20
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/318/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганської області (далі - ГУ ДПС у Луганській області, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 27.06.2019 №-1227 за 2019 рік в сумі 192298,48 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 27.06.2019 №-1227 за 2019 рік в сумі 77063,13 грн;

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 16.10.2019 №10-5306-1227 за 2018 рік в сумі 192298,48 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 16.10.2019 № 9-5306-1227 за 2018 рік в сумі 77063,13 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 16.10.2019 № 12-5306-1227 за 2017рік в сумі 152785,09 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 16.10.2019 №11-5306-1227 за 2017 рік в сумі 61228,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що контролюючим органом неправомірно визначено податкові зобов`язання громадянину ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

15.03.2017 позивач отримала в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення фермерського господарства загальною площею 30,4085 га, кадастровий номер :27:003:0051, згідно договору оренди землі від 15.03.2017 №6, та земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення фермерського господарства загальною площею 67,1683 га, кадастровий номер :09:001:0076, згідно договору оренди землі від 15.03.2017 №7.

Позивач згідно рішення засновника фермерського господарства «Атіс-Агро» (далі - ФГ «Атіс-Агро») від 30.03.207 № 1 є засновником ФГ «Атіс-Агро».

Відповідно до вказаного рішення засновником передано для використання в виробничій діяльності отримані ним на умовах оренди вказані вище земельні ділянки.

Із посиланням на положення статей 22, 122 Земельного кодексу, Закону України «Про фермерське господарство» зазначає, що при створенні фермерського господарства громадянину спочатку надається земельна ділянка у користування або у власність, після чого створюється фермерське господарство як юридична особа.

Також зазначено, що згідно статуту ФГ «Атіс-Агро» до складу майна господарства (складеного капіталу) входить: право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, які передаються членами господарства до його складеного капіталу. Вказані вище земельні ділянки є землями фермерського господарства, оскільки передані в користування від фізичної особи - засновника ОСОБА_1 до складеного капіталу ФГ «Атіс-Агро».

Заборгованість зі сплати орендної плати за наведені вище договори оренди земельних ділянок відсутня, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 19.05.2020 до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярії) суду за вхідним реєстраційним номером 19535/2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять справу розглянути в порядку письмового провадження відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України (том 2 арк. спр. 14).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 19.02.2020 до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярії) суду за вхідним номером 6500/2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, з підстав правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Також зазначено, що земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в оренду фізичній особі, та не набуті в установленому законом порядку в суборенду фермерським господарством не входять до складу земель фермерського господарства в розумінні статті дванадцятої Закону України «Про фермерське господарство», а тому їх користувачем є фізична особа (орендар). У зв`язку з чим позивач є орендарем земельної ділянки, отже, заснування фермерського господарства не позбавляє його, як орендаря такої земельної ділянки, обов`язку внесення плати за оренду земельної ділянки (том 1 арк. спр. 115-118).

Згідно із частиною дев`ятою статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частини дев`ятої статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії:

- ухвалою суду від 20.01.2020 позовну заяву залишено без руху (том 1 арк. спр. 96-97);

- ухвалою суду від 31.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (том 1 арк. спр. 105-106);

- ухвалою суду від 30.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі (том 1 арк. спр. 234);

- ухвалою суду від 27.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2 арк. спр. 8).

Дослідивши матеріали справи, врахувавши відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 згідно рішення засновника фермерського господарства «Атіс-Агро» (далі - ФГ «Атіс-Агро») від 30.03.207 № 1 є засновником ФГ «Атіс-Агро» (том 1 арк. спр. 40-41).

Відповідно до наказу ФГ «Атіс-Агро» від 30.03.2017 ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків голови ФГ «Атіс-Агро» з правом діяти від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати договори та подавати документи для державної реєстрації, на підставі рішення засновника від 30.03.2017 № 1 (том 1 арк. спр. 42).

15.03.2017 позивач отримала в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення фермерського господарства загальною площею 30,4085 га, кадастровий номер :27:003:0051, згідно договору оренди землі від 15.03.2017 №6, та земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення фермерського господарства загальною площею 67,1683 га, кадастровий номер :09:001:0076, згідно договору оренди землі від 15.03.2017 №7 (том 1 арк. спр. 16-32).

Цільове призначення земельних ділянок у даних договорах зазначено для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу.

Згідно пункту 4.1 розділу 4 статуту ФГ «Атіс-Агро» (далі - Статут), затвердженого рішенням засновника ФГ «Атіс-Агро» від 30.03.2017 № 1, майно господарства складають основні та обігові засоби, також інші матеріальні цінності, вартість яких відображена в кошторисному балансі господарства, а саме, зокрема, земля.

Пунктом 4.2 Статуту закріплено, що до складу майна господарства (складеного капіталу) можуть входити, зокрема, право користування землею.

Пунктом 4.8 Статуту визначено, що землі фермерського господарства складаються, зокрема, із: а) земельних ділянок, які надані в оренду засновнику фермерського господарства ОСОБА_1, а саме: земельна ділянка площею: 30,4085 га, кадастровий номер :27:003:0051, земельна ділянка площею 67,1683 кадастровий номер: :09:0076, видані засновнику в оренду згідно договорів оренди землі №№6,7 (том 1 арк. спр. 43-50).

В матеріалах справи наявні докази сплати орендної плати за землю на підставі податкових декларацій з плати за землю за звітні періоди: 2017-2019 роки, поданих ФГ «Атіс-Агро» до податкового органу (арк. спр. 55-86).

Також позивачем до матеріалів справи надано довідку про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи від 08.01.2020 за № 52/10/12-32-53-08, зі змісту якої вбачається, що станом на 08.01.2020 за ФГ «Атіс-Агро» не обліковується заборгованість зі сплати податкового бору, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням якої покладено на контролюючі органи (том 1 арк. спр. 54).

Відповідачем згідно положень статті 286 Податкового кодексу України винесені податкові повідомлення-рішення про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб від 27.06.2019 №-1227 у розмірі 192298,48 гривень, №-1227 у розмірі 77063.13 гривень та податкові повідомлення-рішення від 16.10.2019 №9-5306-1227 у розмірі 77063.13 гривень, №10-5306-1227 у розмірі 192298,48 гривень, №11-5306-1227 у розмірі 61228,24 гривень, №12-5306-1227 у розмірі 152785,09 гривень (том 1 арк. спр. 88-91).

На час укладення договорів оренди землі та на час ухвалення спірних податкових повідомлень-рішень, був чинним Закон України «Про фермерське господарство».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 №973-IV (далі - Закон №973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Статтею четвертою Закону №973-IV закріплено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.

Статтею 7 зазначеного закону визначено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Згідно зі статтею 8 зазначеного закону фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Отже законодавець визначив наступний порядок дій: отримання громадянином земельної ділянки у власність або в оренду для ведення фермерського господарства, після цього можливість реєстрації цього господарства.

Положеннями статті 12 вказаного закону закріплено, що землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

У вказаній нормі закону не передбачено, що землі члена фермерського господарства, отримані ним в оренду для створення фермерського господарства і які в подальшому використовуються для ведення фермерського господарства є землями фермерського господарства. При цьому, закріплено право володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, за фермерським господарством.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

З аналізу наведеної норми слідує, що законодавцем не визначено механізму передачі земель, отриманих в оренду засновниками фермерського господарства з метою його реєстрації у склад майна фермерського господарства.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (пункт а частина третя стаття 22 Земельного кодексу України).

Податковий кодекс України (далі - ПУ України), якій діє з 01.01.2011, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Статтею 23 ПК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, один об`єкт оподаткування може утворювати кілька баз оподаткування для різних податків. У випадках, передбачених цим Кодексом, конкретна вартісна, фізична або інша характеристика певного об`єкта оподаткування може бути базою оподаткування для різних податків.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Згідно статті 37 ПК України підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до статті 270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Судом встановлено, що об`єктом плати за землю в розглянутих правовідносинах є земельні ділянки, надані в оренду з метою створення фермерського господарства, а майнові права на вказану земельну ділянку передані до складеного капіталу фермерського господарства, яке реалізуючи права землекористувача має обов`язок внесення плати за землю.

Матеріалами справи підтверджено, що орендар передав право користування земельними ділянками створеній ним юридичній особі, реалізуючи таким чином форму підприємницької діяльності, а контролюючий орган оскаржує права фермерського господарства як землекористувача, визначаючи останнім фізичну особу орендаря, із чим пов`язує обов`язок внесення плати за користування земельною ділянкою.

Таким чином, до земель фермерського господарства відносяться в тому числі і землі отримані засновником цього фермерського господарства в оренду з метою створення цього господарства, і які передані ним цьому господарству і використовуються за цим цільовим призначенням.

Отже податкове зобов`язання з плати за землю повинен сплачувати суб`єкт відповідних податкових правовідносин в даному випадку фермерське господарство «Атіс-Агро», у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Суд при вирішенні даної справи застосовує практику ЄСПЧ, зокрема, правову позицію, висловлену у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14.10.2010, в якій ЄСПЧ дійшов висновку, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, Суд має встановити, чи таке втручання було виправданим відповідно до вимог цього положення.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], №31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).

Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки», № 26449/95, пункт 54, від 09.11.1999. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП], № 33202/96, пункт 109, ЄСПЛ 2000-І).

Аналогічний висновок узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №814/1005/16 (адміністративне провадження №К/9901/19600/18).

Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень про визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб від 27.06.2019 №-1227 у розмірі 192298,48 гривень, №-1227 у розмірі 77063,13 гривень та податкові повідомлення-рішення від 16.10.2019 №9-5306-1227 у розмірі 77063,13 гривень, №10-5306-1227 у розмірі 192298,48 гривень, №11-5306-1227 у розмірі 61228,24 гривень, №12-5306-1227 у розмірі 152785,09 гривень, відтак позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом у розмірі 7527,40 гривень, що підтверджується квитанціями від 10.01.2020 № 0.0..1, та від 23.01.2020 № 26, підлягає стягненню за рахунок бюджетного відшкодування відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганської області (, місцезнаходження юридичної особи: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, 72) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 27.06.2019 №-1227 за 2019 рік в сумі 192298 (сто дев`яносто дві тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень 48 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 27.06.2019 №-1227 за 2019 рік в сумі 77063 (сімдесят сім тисяч шістдесят три) гривні 13 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 16.10.2019 №10-5306-1227 за 2018 рік в сумі 192298 (сто дев`яносто дві тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень 48 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 16.10.2019 № 9-5306-1227 за 2018 рік в сумі (сімдесят сім тисяч шістдесят три) гривні 13 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 16.10.2019 № 12-5306-1227 за 2017рік в сумі 152785 (сто п`ятдесят дві тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 09 копійок.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Луганській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб (18010900) від 16.10.2019 №11-5306-1227 за 2017 рік в сумі 61228 (шістдесят одна тисяча двісті двадцять вісім) гривень 24 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганської області (, місцезнаходження юридичної особи: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, 72) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 7527 (сім тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова