Справа № 160/12903/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В., розглянувши у місті Дніпрі у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання вчинення дій, -
20.12.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком як державному службовцю ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком як державному службовцю ОСОБА_1 , в розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, із застосуванням всіх надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, починаючи з дати звернення - 07.12.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є громадянином України та до липня 2001 року проживала у м. Києві, після чого виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль. З метою призначення пенсії за віком як державному службовцю остання, через свого представника Акермана О.М., звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з відповідною заявою. В подальшому відмову відповідача щодо призначення пенсії позивачу було оскаржено в судовому порядку, на підставі чого було прийнято рішення про повторний розгляд означеної заяви. Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 як державному службовцю у зв`язку з порушенням п.п. 1.1, 2.9 Порядку 22-1. Таким чином, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення останній пенсії за віком.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року дану позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
На виконання вимог вищенаведеної ухвали 11.01.2020 року недоліки позовної заяви позивачем усунуті.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; зобов`язано відповідача в п`ятнадцятиденний строк, з дати отримання копії даної ухвали, подати відзив на позовну заяву.
30.01.2020 року, засобами телекомунікаційного зв`язку на електронну адресу суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено відзив на позовну заяву, в якому відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що на виконання вимог рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року у справі №160/5747/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.12.2018 року про призначення пенсії за віком та прийнято рішення № 31/03-8/18 від 27.01.2020 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком як державному службовцю. Так, згідно з записами трудової книжки позивача, остання має стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсія посадовим особам органів місцевого самоврядування призначаються відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, вимоги позивача щодо призначення пенсії за віком останній як державному службовцю є безпідставними.
04.02.2020 року до канцелярії адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано клопотання про долучення копії пенсійної справи ОСОБА_1 до матеріалів справи.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України. До липня 2001 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , надалі виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де була взята на консульський облік.
07.12.2018 року представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю - Акерман О.М. звернувся до Кам`янського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з письмовою заяво про призначення пенсії за віком як державному службовцю.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №2703/02-07/24 від 27.12.2018 року заяву позивача повернуто буз розгляду.
Не погодившись з такими діями суб`єкта владних повноважень, представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю оскаржив їх в судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року в адміністративній справі №160/5747/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо повернення заяви ОСОБА_1 від 07.12.2018 року про призначення пенсії без розгляду;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.12.2018 року про призначення пенсії за віком та прийняти вмотивоване рішення про призначення або відмову у її призначенні, з урахуванням правової оцінки, наданої судом обставинам у цьому судовому рішенні;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень наведене вище судове рішення набрало законної сили 03.09.2019 року.

04.12.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто звернення повноважного представника позивача - Акермана О.М. від 07.11.2019 року про отримання рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та надано відповідь, оформлену листом №8619/А-09.

Зазначеною відповіддю представника позивача повідомлено, що:

- у наданому документів пакеті документів міститься завірені копії закордонного паспорта на ім`я ОСОБА_1 , що не у відповідає прізвищу, імені та по батькові, які зазначені у заяві про призначення пенсії;

- заявнику для призначення пенсії слід звернутись із заявою у відповідності до Порядку №22-1 з долученням усіх документів, необхідність надання яких визначено нормативно, та в порядку, визначеному чинним законодавством України;

Оскільки представник за довіреністю надав документи, які не відповідають вимогам Порядку №22-1, повторно розглянути заяву не має можливості.

При цьому, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року у справі №160/5747/19 відділом з питань при значення та перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 27.01.2020 року прийнято рішення №31/03-8/18 про відмову в призначенні пенсії.

В обґрунтування зазначеного рішення суб`єкт владних повноважень вказав, що позивач має право звернутись до територіальних органів Пенсійного фонду України за останнім місцем реєстрації на території України з заявою та необхідними документами для призначення пенсії за віком.

Враховуючи наведені вище обставини, судом встановлено, що в даній адміністративній справі предметом оскарження є правомірність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення від 27.01.2020 року №31/03-8/18.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з п. 23 ч. 1 Європейської Соціальної Хартії (переглянутої) та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цей Закон гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з ст. 1 Закону №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону №1788-XII, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунку, поновлення) пенсії мають громадяни України та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі Порядок №22-1, в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п. 1.6 - п. 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Згідно з п.2.1 Порядку №22-1 визначено перелік документів, які необхідно додати до заяви про призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього Порядку №22-1 визначено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пунктами 2.22 та 2.23 Порядку №22-1 передбачено, за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до статті 5 Закону України від 18.01.2001 року №2235-III «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Як вже було зазначено вище, позивач є громадянином України, до 2001 року мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 07.12.2018 року позивач, через свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю - Акермана О.М., звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсій за віком як державному службовцю.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №31/03-8/18 від 27.01.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що остання повинна була звернутись до територіального відділення Пенсійного фонду за місцем проживання/реєстрації..

14.12.2015 року Правлінням Пенсійного фонду України прийнято постанову №25-1 «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій».

Так, вищенаведеною постановою установлено, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1), застосовується з урахуванням того, що:

із заявами про призначення пенсії до управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01 січня 2016 року; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях та у м. Києві - з 01.06.2016 року; у Дніпропетровській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях - з 01.07.2016 року; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01.08.2016 року, можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в цих адміністративно-територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів.

Таким чином, з урахуванням приписів Постанови №25-1, суд приходить до висновку, що починаючи з 01.08.2016 року особи, можуть звертатись з заявами про призначення пенсії, зокрема, і управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області незалежно від їх територіального обслуговування.

З огляду на викладене вище, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення №31/03-8/18 від 27.01.2020 року про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Проте, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком як державному службовцю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком як державному службовцю ОСОБА_1 , в розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу, із застосуванням всіх надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, починаючи з дати звернення - 07.12.2018 року.

Так як, прийняте рішення відповідачем про відмову в призначені пенсії визнано судом протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з метою належного забезпечення порушеного права позивача в силу приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та викласти їх в наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №31/03-8/18 від 27.01.2020 року про відмову в призначенні пенсії як державному службовцю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії як державному службовцю від 07.12.2018 року, з урахуванням висновків суду.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене вище, у суду наявні підстави для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання вчинення дій.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 384, 20 грн сплачений ОСОБА_1 при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції №1834-6068-3425-5369 від 09.01.2020 року підлягає стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та спонукання вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №31/03-8/18 від 27.01.2020 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.12.2018 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 384, 20 грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський