Справа № 811/1842/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2020 року м. Дніпросправа № 811/1842/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 р. у справі № 811/1842/18 за заявою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити певні дії, -

встановив:

21 лютого 2020 року виконавча служба звернулася до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням при обчисленні розміру пенсії щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію відповідно до довідки від 28 березня 2018 року, починаючи з дати призначення пенсії (а.с.182-184).

Заява обґрунтована тим, що боржник відмовляється сплатити заборгованість, яка нарахована на виконання рішення суду, посилаючись на припис нормативно-правового акту Уряду України.

Просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення суду з зобов`язання вчинити дії на стягнення коштів.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року заява задоволена. Змінено спосіб і порядок виконання судового рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання перерахувати пенсію і виплатити її на стягнення доплати до пенсії у сумі 31900,03 грн. за період 16 серпня 2017 року по 02 квітня 2019 року

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на її необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що виплата пенсій, надбавок та підвищень до пенсії забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Доплату до пенсії позивач отримає на умовах та на підставі положень визначених постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі Постанова № 649).

Крім того, відповідач посилається на те, що задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року призведе до зміни позовних вимог і предмету позову.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволені заяви виконавчої служби про зміну способу і порядку виконання судового рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 листопада 2018 року Кіровоградський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким зобов`язав відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Кіровоградського обласного військового комісаріату від 28 березня 2018 року, починаючи з дати призначення пенсії, виплативши додаткові кошти з урахуванням раніше сплачених (а.с.102-106).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасоване (а.с.141-143).

Третій апеляційний адміністративний суд зобов`язав Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням при обчисленні розміру пенсії щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію відповідно до довідки від 28 березня 2018 року, починаючи з дати призначення пенсії.

Відповідач перерахував пенсію, обчисливши залишок несплаченого боргу за період з 16 серпня 2017 року по 02 квітня 2019 року в сумі 31900,03 грн. (а.с.210).

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не сплатило борг за цей період (а.с.210).

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило, що борг буде сплачуватись на умовах та порядку, які встановленні Постановою № 649.

Виконавче провадження відкрито 10 вересня 2019 року (а.с.190).

Державний виконавець 21 лютого 2019 року звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (а.с.182-184).

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи заяву виконавчої служби про зміну способу і порядку виконання судового рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що апеляційний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати пенсію і сплатити заборгованість, суд не встановлював часткові розміри і періодичність сплати заборгованості. Тому кошти повинні бути сплачені Управлінням одним або декількома платежами упродовж короткого періоду часу після набрання рішенням суду законної сили (упродовж декількох днів). Так, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Тобто у випадку, коли заборгованість з виплати пенсії виникла з вини державного органу, то графік її погашення не складається.

Суд першої інстанції задовольнив заяву виконавчої служби, змінивши спосіб виконання рішення з зобов`язального характеру перерахунку і виплати пенсії - на стягнення пенсії в сумі 31900,03 грн. за період 16 серпня 2017 року по 02 квітня 2019 року.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Таким чином, аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу і порядку виконання рішення суду, виконавча служба посилалась на те, що боржник не сплачує заборгованість за період з 16 серпня 2017 року по 02 квітня 2019 року в сумі 31900,03 грн., посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, не надаючи при цьому доказів дотримання боржником механізму погашення заборгованості, тобто рішення суду боржником не виконано фактично і в повному обсязі.

Отже, із зазначеного вбачається, що висновки виконавчої служби щодо необхідності зміни способу та порядку виконання рішення суду фактично ґрунтуються на незгоді з висновками відповідача щодо можливості застосування при виконанні рішення суду положень Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

До правовідносин, що виникли, слід застосовувати норми Закону України «Про виконавче провадження», норми Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (надалі Постанова №649), якою затверджений Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (надалі Порядок).

Пунктом 2 Постанови №649 установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Зазначена Постанова № 649 застосовується не до всіх судових рішень, за якими боржником є Пенсійний фонд України, а лише до рішень судів, за якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету. Тобто до судових рішень, за якими на Пенсійний фонд покладено обов`язок нараховувати пенсійну виплату.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Постановою № 649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Так у п. 1 Порядку зазначено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Порядок не є перешкодою чи істотним ускладнення виконання судового рішення а також не створює неможливість його виконання.

Відповідно до пункту 3 Порядку боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пункт 4 Порядку передбачає, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

При цьому, питання щодо застосування тих чи інших норм матеріального права до спірних правовідносин підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, а не під час розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Правомірність рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень Відповідачем, на виконання рішення суду, підлягає оцінці в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову як про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п. 4), так і про стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (п. 6).

Зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення.

Встановлення способу виконання рішення суду з огляду на прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №649 є неприпустимим в силу положень статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналізуючи норми статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, слід дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Таким чином, зміна на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Колегія суддів зазначає, що між позивачем і відповідачем існують правовідносини щодо виплати. Ці правовідносини не припинилися через затримку виплати. Позивач все ще має право на їх отримання.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства. У разі затримки виплати особа повинна вимагати від Пенсійного фонду виконання обов`язку в натурі, звертатися з вимогою про стягнення.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду.

Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України зокрема у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-394а14 та 30 липня 2019 року №281/1618/14-а.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA vs UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду у цій справі. Ухвала суду першої інстанції була прийнято з порушенням норм матеріального права, що свідчить про необхідність її скасування, та відповідно задоволенні апеляційної скарги, а подана виконавчою службою заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 317, 321, 322, 325, 329, КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 р. у адміністративній справі № 811/1842/18 - скасувати.

Заяву Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова в повному обсязі складена 20.05.2020р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов