Справа № 280/6528/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 травня 2020 року Справа № 280/6528/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з дня звернення за її призначенням з 04.11.2019.

Крім того, просить витребувати у відповідача рішення від 08.11.2019 №08.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 має стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 розділу XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідками підприємств-роботодавців. За таких обставин, відмову відповідача у призначенні пенсії вважає протиправною, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 28.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/6528/19; витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області засвідчену належним чином копію рішення Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.11.2019 №08.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 24.01.2020 №3787), в якому посилається на те, 04.11.2019 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додано документи, що підтверджують стаж роботи, зокрема, диплом, виданий на ім`я « ОСОБА_2 », в той час як прізвище позивача « ОСОБА_3 », отже для врахування періоду навчання до трудового стажу підстави відсутні. Також позивачем надані довідки, які підтверджують пільговий характер роботи (від 11.10.2019 №12/803 за період роботи з 10.04.1995 по 30.07.2000 у відокремленому підрозділі «Шахта імені С.М. Кірова» ДП «Макіївуголь» та від 10.10.2019 № 4819 за період роботи з 21.12.1987 по 20.02.1995 у ВП «Шахта Калиновская-Восточная» державного підприємства «Макіїввуголь»), які видані на непідконтрольній українській владі території підприємствами, що не перереєструвалися на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Відповідно, такі довідки не є легітимними та не можуть підтверджувати пільговий стаж позивача. Таким чином, позивач має страховий стаж 19 років 11 місяців 15 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 - 3 роки 8 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. У задоволенні позову просить відмовити.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, взятою на облік у м. Бердянську Запорізької області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.10.2019 №2306-/26505.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Бердянського відділу обслуговування громадян) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Згідно повідомленням відповідача від 13.11.2019 №4177/02.9 підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відсутні. Рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідачем до матеріалів справи не надано.

Не погоджуючись з такими діями, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу по суті, суд керується наступним.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Аналогічні приписи містить пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що для призначення пенсії на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей про виконання особою роботи на певній посаді, що віднесена до Списку №1, повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці і за результатами атестації робочих місць.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом досліджено трудову книжку позивача та встановлено, що в ній, серед іншого, містяться такі записи:

з 01.09.1982 по 10.07.1985 навчання в СПТУ №66 м. Макіївки Донецької області, диплом №422132;

21.12.1987 прийнятий до Шахти «Калинівська-Східна» учнем гірноробочого підземного другого розряду з повним робочим днем у шахті;

03.02.1988 переведений гірноробочим підземним другого розряду з повним робочим днем у шахті;

20.04.1988 переведений учнем проходчика підземного четвертого розряду з повним робочим днем у шахті;

06.07.1988 переведений проходчиком четвертого розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

20.02.1995 звільнений;

10.04.1995 прийнятий до «Шахти ім. С.М. Кірова» прохідником п`ятого розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

30.07.2000 звільнений.

Відповідно пункту 6 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України Міністерства праці України «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 10.05.1994 № 01-3/406-02-2, якщо в Списках № 1 і 2 зазначені виробництва без переліку професій і посад, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі працівники цих виробництв незалежно від назви професії або посади, яку вони займають.

Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, праця на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовам і у пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 (розділом І «Гірничі роботи») передбачено, що до робіт за Списком №1 відносяться, серед іншого, роботи з видобування вугілля.

Також, Списками № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, які затверджено постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 встановлено, що право на пільгове пенсійне забезпечення мають всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах (пункт 1010100а підрозділ 1 розділу І «Гірничі роботи»).

Відтак, посади, на яких працював позивач у період з 21.12.1987 по 20.02.1995 та з 10.04.1995 по 30.07.2000 відносяться до посад, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1; відповідач вказане не оспорює.

При цьому, безпосередньо у трудовій книжці позивача зазначено, що ОСОБА_1 працював на таких роботах повний робочий день.

Також, у матеріалах справи містяться довідка Відокремленого підрозділу «Шахта імені С.М. Кірова» Державного підприємства «Макіїввугілля» від 11.10.2019 №12/803 та довідка від 10.10.2019 № 4819 Відокремленого підрозділу «Шахта «Калинівська-Східна» Державного підприємства «Макіїввугілля», які підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах, а також проведення атестації робочих місць (накази від 17.01.1994 №16, від 23.01.1998 №34, від 26.04.2000 №301, від 29.03.1996 №350).

Суд звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємствах, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2019 у справі № 423/3544/16-а, від 11.07.2019 у справі № 242/1484/17, від 26.03.2020 у справі №264/2643/17.

Також слід зазначити, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН): документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у 1971 році Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата, є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туречини» (рішення від 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (рішення від 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (рішення від 23 лютого 2016 року) зазначив: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Таким чином колегія судів вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

При цьому суд зазначає, що визнання в даному конкретному випадку, для захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, спірних довідок, виданих на тимчасово окупованій території, жодним чином не легітимізує окупаційну владу.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №235/2357/17, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 18.03.2020 у справі №243/6299/17.

Стосовно періоду навчання позивача з 01.09.1982 по 10.07.1985 в СПТУ №66 м. Макіївки Донецької області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується, зокрема і навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Так, у трудовій книжці позивача зазначено, що, закінчивши навчання в СПТУ №66 м. Макіївки Донецької області, ОСОБА_4 отримав диплом № НОМЕР_1 .

Посилання відповідача на те, що диплом виданий на ім`я « ОСОБА_2 », в той час як прізвище позивача « ОСОБА_3 », спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідкою СГІРФО Гірницького РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області від 06.10.2010 підтверджується, що позивач звертався із заявою про уточнення прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». Зміна написання прізвища підтверджується копіями паспортів позивача від 12.08.1997 серії НОМЕР_2 , у якому прізвище зазначено як « ОСОБА_2 » та від 03.07.2013 серії НОМЕР_3 , у якому прізвище зазначено як « ОСОБА_3 ».

Крім того, в трудовій книжці позивача є записи про отримання диплому № НОМЕР_1 .

Відтак, враховуючи, що диплом отримано 11.07.1985 за спеціальністю «помічник машиніста тепловозу (слюсар з ремонту тепловозів)», а позивач 12.07.1985 працевлаштувався за даною спеціальністю, такий стаж підлягає зарахуванню до трудового стажу ОСОБА_1 .

Звідси, дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах підлягають визнанню протиправними.

Водночас, у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з дня звернення за її призначенням з 04.11.2019, слід відмовити з огляду на наступне.

За правилами частин 1, 2, 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Водночас, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача необхідного для призначення пенсії страхового стажу, отже вимога про зобов`язання відповідача призначити пенсію є передчасною.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, для ефективного захисту прав позивача у спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 по 10.07.1985 та періоди роботи з 21.12.1987 по 20.02.1995 та з 10.04.1995 по 30.07.2000 як стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також повторно розглянути заяву позивача від 04.11.2019 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 розділу XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003, з урахуванням висновків суду.

Стосовно клопотання позивача про розгляд справи з викликом сторін суд зазначає, що за правилами пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України Суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Звідси, підстави для розгляду справи з викликом сторін відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 розділу XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до трудового стажу період навчання з 01.09.1982 по 10.07.1985 та до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 21.12.1987 по 20.02.1995 та з 10.04.1995 по 30.07.2000.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 04.11.2019 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 розділу XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003, з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 27.05.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко