Справа № 260/476/20
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2020 року м. Ужгород№ 260/476/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинець Д.В.

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

сторони у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Заньковецької, 10, м. Ужгород, 88000) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить: 1) призупинити проведення виконавчих дій; 2) визнати не дійсною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61295316 від 18 лютого 2020 року та скасувати її; 3) скасувати всі інші постанови про стягнення, які корелюються із постановою, зазначеної у попередньому пункті; 4) стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року повернено позивачу клопотання про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню та інших процесуальних дій без розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 лютого 2020 року відповідачем відкрито виконавче провадження ВП № 61295316. Підставою для відкриття виконавчого провадження зазначено виконавчий напис № 1931 від 30.10.2018 року, виданий приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Бондар І.М. Зазначає, що зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що був порушений строк дії виконавчого напису, пропущені строки позовних вимог щодо заборгованості, а також не була з`ясована наявність спору між сторонами щодо заборгованості в інших інстанціях. Звертає увагу, що з АТ КБ «Приват Банк», про який йдеться в постанові про відкриття виконавчого провадження та виконавчому написі, позивач жодних фінансово-господарських відносин не мала.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що на виконанні в Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження АСВП № 61295316 з примусового виконання виконавчого напису № 1831 від 30.10.2018 р. вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міською нотаріального округу Бондар І.М. Виконавчий напис № 1831 надійшов до Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) 17.02.2020 року на підставі заяви про примусове виконання ПАТ КБ «Приват Банк». Звертає увагу, що зазначений виконавчий напис відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». 18 лютого 2020 року головним державним виконавцем, відповідно до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» разом з супровідним листом було надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Зазначає, що всі виконавчі дії вчинені державним виконавцем по виконавчому провадженні № 61295316 відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2018 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Бондар І.М., видано виконавчий напис № 1831 про звернення стягнення на нерухоме майно - торгові приміщення після реконструкції з розширенням власного житлового будинку (літ А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору № К149-07/Ф від 29.11.2007 року. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № К 149-07/Ф, посвідченого 30.11.2007 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. за реєстровим № 2816, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 724 505,90 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - десять років вісім місяців двадцять два дні, а саме з 29.11.2007 року по 20.08.2018 року. Виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення, згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій на підставі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» просило прийняти до виконання виконавчий напис від 30.10.2018 року № 1831.

18 лютого 2020 року, головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Секерня Є.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61295316 по примусовому виконання виконавчого напису № 1831 від 30.10.2018 року, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

18 лютого 2020 року, зазначені постанови направлені на адресу позивача та АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

30 жовтня 2018 року, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Бондар І.М., видано виконавчий напис № 1831 про звернення стягнення на нерухоме майно - торгові приміщення після реконструкції з розширенням власного житлового будинку (літ А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору № К149-07/Ф від 29.11.2007 року. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № К 149-07/Ф, посвідченого 30.11.2007 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. за реєстровим № 2816, передане в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 724 505,90 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - десять років вісім місяців двадцять два дні, а саме з 29.11.2007 року по 20.08.2018 року. Виконавчий напис має бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення, згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Частина 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі відсутності вищенаведених підстав для повернення, виконавець повинен прийняти рішення щодо відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що виконавчий напис № 1831, виданий 30.10.2018 року містить всі необхідні реквізити та підписаний уповноваженою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів, скріплений печаткою у відповідності до статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд також констатує, що виконавчий напис був пред`явлений до виконання у строки визначені статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження", а саме протягом трьох років з дня його вчинення.

Тобто Постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2020 року ВП № 61295316 винесена із дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на вищевикладене, судом не встановлено обставин та умов, за яких виконавчий документ необхідно було повернути стягувачу та вважає хибним такі доводи позивача в позовній заяві.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

18 лютого 2020 року, головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано - Франківськ) Секерня Є.М., на підставі заяви про примусове виконання, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61295316 по примусовому виконання виконавчого напису № 1831 від 30.10.2018 р., постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Також, суд наголошує, що позовна заява не містить посилання на конкретні порушення, які вчинив державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову, крім доводів про порушення строку пред`явлення виконавчого напису, а також про те, що виконавчий напис виданий на підставі юридично нікчемних документів.

Суд зазначає, що не є предметом розгляду даної справи законність та правомірність дій приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу при винесенні виконавчого напису № 1831, оскільки в даній справі суд розглядає позовні вимоги саме щодо прийняття рішення, дії, бездіяльність державного виконавця при здійсненні ним виконавчих дій стосовно виконавчого провадження № 61295316.

Разом з тим при стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового - він вправі оскаржити виконавчий напис.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Суд звертає увагу, що виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, на підставі якого може бути здійснено примусове стягнення з боржника. Суд зазначає, що ані державний, ані приватний нотаріус не є суб`єктом владних повноважень, а тому справи про оскарження нотаріальних дій не розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Згідно пункту 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ" спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачам, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, адміністративний суд розглядає саме дії державного виконавця під час винесення оскаржуваних постанов, а не виходить за межі заявлених позовних вимог та не надає оцінку виконавчому напису.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано до суду доказів визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до висновку, що дії відповідача були спрямовані на виконання своїх посадових обов`язків щодо виконання рішення, яке є чинним, не скасованим та не визнано таким, що не підлягає виконанню, а, отже, є законними та вчиненими з дотриманням норм законодавства про виконавче провадження.

Крім того, позивачем заявлена позовна вимога про призупинення проведення виконавчих дій , проте така вимога жодним чином не обґрунтована та не узгоджується з тими способами захисту, які передбачені ч. 1 ст. 5 КАС України.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 90, 139, 242-246, 265, 271, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Заньковецької, 10, м. Ужгород, 88000) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Суддя Д.В. Іванчулинець