Справа № 420/74/19
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/74/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом (а.с. 6-16, 37-41) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ) в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо: неврахування при перерахунку з 01.01.2018 року пенсії йому ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію в розмірі 4 % від посадового окладу; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 10 % від посадового окладу; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10 % від посадового окладу; визначення в перерахунку пенсії станом на 01.01.2018 року (Додаток 3), при зазначених підсумку пенсії (з надбавками) в розмірі 6888,92 грн та попередньої суми пенсії в розмірі 2910,40 грн, суми підвищення у зв`язку з даним перерахунком пенсії в розмірі 1988,80 грн (50% від 3977,60); зменшення основного розміру пенсії з 86 % до 70 % грошового забезпечення; виплати пенсії з урахуванням лише 50 % суми підвищення пенсії;

зобов`язати відповідача провести перерахунок йому ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 86 % грошового забезпечення, з урахуванням: посадового окладу в розмірі 5220,00 грн; окладу за військове звання в розмірі 1340,00 грн; процентної надбавки за вислугу років (50 %) в розмірі 3280,00 грн.; надбавки за кваліфікацію в розмірі 4 % від посадового окладу; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 10 % від посадового окладу; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10 % від посадового окладу; та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії.

Позивач зазначив, що він був звільнений з військової служби у запас, після чого йому була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 86 % відповідних сум грошового забезпечення.

Здійснюючи перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від № 103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова КМУ № 103), розмір перерахованої пенсії в порушення закону встановлений меншим ніж розмір пенсії встановлений під час призначення пенсії у розмірі 70 % від розміру перерахованого грошового забезпечення.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, які порушують його права.

На думку позивача, в порушення ст. ст. 13, 51 та 63 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон України № 2262-ХІІ), перерахована пенсія була встановлена у розмірі 70 % від розміру перерахованого грошового забезпечення, тоді як призначена після звільнення пенсія складала 86 % від розміру грошового забезпечення та саме в такому розмірі отримувалась до проведення перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог щодо проведення перерахунку пенсії із розрахунку 86 відсотків від грошового забезпечення, позивач вказує, що згідно з ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27.03.2014 року (далі Закон України № 1166-VII) внесені зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ та змінено до 70 % максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення. Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців та прирівняних до них осіб має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, разом з тим внесені Законом України № 1166-VII зміни щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Дії відповідача є протиправними, з урахуванням того, що право на пенсію у громадянина виникає не в момент перерахунку вже призначеної пенсії, а в момент виникнення права на її призначення. Тому застосування відповідачем при перерахунку пенсії положень ст. 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, яка була чинна на час перерахунку пенсії позивачу суперечить нормам чинного законодавства.

Позивач наголосив, що аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10.12.2013 року № 21-420а13, від 03.04.2018 № 175/1665/17 та інші.

Також позивач зазначив, що зі змісту розрахунку вбачається, що йому відповідач виплачує лише 50% підвищення пенсії, яка перерахована. Позивач вважає, що таки дії відповідача є неправомірними, оскільки є втручанням у його право на мірне володіння майном.

Згідно зі ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Позивач вказує, що право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Крім того, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Жодною нормою Закону не передбачено можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування.

Крім того, позивач зазначив, що при призначенні пенсії у грошове забезпечення включались надбавки за кваліфікацію в розмірі 4 % від посадового окладу; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 10 % від посадового окладу; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10 % від посадового окладу, які на його думку протиправну невраховані ГУ ПФУ при перерахуку пенсії станом на 01.01.2018 року.

Позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року адміністративний позов був залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків (а.с.28-31).

Ухвалою суду від 29.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за правилами ст. 263 КАС України.(а.с.2-4).

Ухвалою суду від 05.02.2019 року зупинено провадження по справі № 420/74/19 до набрання законної сили рішенням по справі № 826/3783/18 (а.с.50-51).

Ухвалою суду від 20.05.2019 року поновлено провадження по справі № 420/74/19 у зв`язку з усуненням обставин, за якими воно було зупинено ухвалою суду від 05.02.1019 року до набрання законної сили рішенням по справі № 826/3783/18 (а.с. 77-78).

Ухвалою суду від 20.05.2019 року зупинено провадження по справі № 420/74/19 до набрання законної сили рішенням по справі № 240/5401/18 (а.с. 79-81).

Ухвалою суду від 05.05.2020 року поновлено провадження по справі № 420/74/19 (а.с.90-91).

Ухвалою суду від 21.05.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ГУ ПФУ про залучення до участі у справі у якості третьої особи Одеській обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов (а.с. 59-62), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимогу та зазначив, що на виконання Постанови № 103 головним управлінням проведений перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення.

Щодо виплати пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення представник зазначив, що відповідно до п. 2 Постанови № 103 виплата перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій проводиться у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків: з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Відповідно до статтей 113 і 117 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, звітує перед Верховної Радою України про його виконання, в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження є обов`язковими до виконання.

Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення від 26.12.2011 № 20-рп/2011 зазначив, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

У рішенні від 02.03.1991 року № 2-рп/99 Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її поведення відповідно до п. 3 ст. 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Представник відповідача вказує, що повноваження Пенсійного фонду України, як виконавця бюджетних програм, визначаються перше за все ст. 23 Бюджетного кодексу, а саме: будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Згідно із статтею 72 Закону України № 1058-IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Згідно з частиною 2 статті 73 зазначеного Закону забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 8 та 63 Закону України № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти, які виплачуються пенсіонерам за результатом зробленого перерахунку, є складовою частиною Державного бюджету, а не бюджету Пенсійного фонду.

Постановою №103 та Порядком №45 визначено чіткий перелік видів грошового забезпечення, які повинні бути враховані під час проведення перерахунку, та яким не передбачено врахування надбавок за виконання особливо важливих завдань, надбавки за кваліфікацію, надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами та премій, у зв`язку з чим позовна вимоги позивача про їх врахування при перерахунку пенсії є безпідставними. Відповідно до Порядку №45 довідка про грошове забезпечення була складена обласним військовим комісаріатом та на її підставі здійснений перерахунок пенсії.

Також представник зазначив, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 826/3858/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103. Але враховуючи, що після скасування ч, 1 та 2 Постанови № 103, Кабінетом Міністрів України новий порядок здійснення перерахунку пенсії з метою виконання Закону № 2262-ХТІ та Постанови № 704 прийнято не було, пенсія Позивачу виплачується головним управлінню у розмірах, передбачених Постановою № 103.

Представник відповідача стверджує, що Головне управління як органом виконавчої влади, діяв у межах, передбачених діючим законодавством України.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером ЗСУ (пенсійна справа № ЮО103494 - МОУ) та йому була призначена пенсія у розмірі 86% грошового забезпеченняі (а.с. 17-21,23).

На виконання вимог Постанови № 103 ГУ ПФУ в Одеській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року. Розмір пенсії визначено на рівні 70 % грошового забезпечення, яке склало 9840,0грн, в тому числі: оклад за посадою 5220,00грн; оклад за військовим званням 1340,00 грн; надбавка за вислугу років (50 %) 3280,00 грн. Крім того, в розрахунку зазначено про виплату позивачу здійснювати з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50 % підвищення 1988,8 грн, з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року щомісячно 75 % підвищення 2983,2 грн та з 01.01.2020 року 100% підвищення 3977,6 грн (а.с. 22).

Не погоджуючись із зазначеним розрахунком позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивачу пенсія за вислугу років у розмірі 86 % грошового забезпечення призначена з підстав, на умовах та у розмірі встановлених статтями 12, 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за цим Законом).

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України № 2262-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до положень статті 63 Закону України № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року (далі Закон №3668), який набрав чинності з 01.10.2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України №1166-VII, який набрав чинності з 01.05.2014 року, до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ внесено зміни та відповідно цифри « 90» замінено цифрами « 80» та цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Вказаними законами не змінені положення ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, якою встановлені підстави та порядок перерахунку пенсії військовослужбовцям, у зв`язку з чим доводи позивача є обґрунтованими.

Верховний Суд в постанові від 04.02.2019 року по справі № 240/5401/18 зазначив обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

а) позивач є особою, якій призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ;

б) відповідачем є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває позивач;

в) предметом спору є зміна відсоткового значення розміру пенсії при здійсненні її перерахунку з 1 січня 2018 року на підставі Постанови КМУ № 103 у зв`язку з підвищенням сум грошового забезпечення, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови КМУ № 704.

Частиною 3 ст. 291 КАС України встановлено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Правові висновки Верховного Суду в постанові від 04.02.2019 року по зразковій справі № 240/5401/18 полягають у наступному.

Ст. 13 Закону № 2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ ні Законом № 3668-VI, ні Законом № 1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова КМУ № 45 і Постанова КМУ № 103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом № 3668-VI та Законом № 1166-VII зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону№ 3668-VI та Закону № 1166-VII не зазнала.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Велика Палата Верховного Суду, залишаючи без змін постанову від 04.02.2019 року Верховного Суду по зразковій справі № 240/5401/18, в постанові від 16.10.2019 року зазначила, що погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та підтримує висновок про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Таким чином позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 86 % до 70 % грошового забезпечення та зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії з 01.01.2018 року, виходячи з основного розміру пенсії 86 % грошового забезпечення, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, Закон України № 2262-ХІІ не передбає випадків виплати перерахованої пенсії не у повному обсязі.

Верховним судом прийнято 06.08.2019 року рішення по зразковій справі № 160/3586/19 (провадження № Пз/9901/12/19) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Кабінет Міністрів України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Верховний Суд зазначив обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права: 1) позивачами є особи, звільнені з військової служби, які отримують пенсію відповідно до Закон України № 2262-ХІІ; 2) відповідачами є суб`єкти владних повноважень (територіальні органи Пенсійного фонду України), на пенсійному обліку яких перебувають позивачі; 3) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку з неперерахунком та невиплатою (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії позивачеві з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року); 4) позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року).

Правові висновки Верховного Суду в рішенні від 06.08.2019 року по зразковій справі № 160/3586/19 полягають у наступному.

В силу приписів ст. 63 Закону України, п. 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до постанови КМУ № 103. При цьому КМУ уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним у Порядку № 45. Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, пункт 1 Постанови КМУ № 103 скасовано.

30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 постанови КМУ № 704 (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ № 103) ця постанова набирає чинності з 01.03.2018 року. Постанова КМУ № 103 в частині внесення змін до постанови КМУ № 704 є чинними.

Отже, з набранням чинності постанови КМУ № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії. Скасування пункту 1 постанови КМУ № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 2826/3858/18 не впливає на вказані підстави.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

У зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови КМУ № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано. Отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Велика Палата Верховного Суду, залишаючи без змін рішення від 06.08.2019 року Верховного Суду по зразковій справі № 160/3586/19, погодилась з висновками суду першої інстанції та в постанові від 11.03.2020 року зазначила, що згідно з частинами 1 та 2 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) і практику ЄСПЛ як джерело права.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року «Гайгузус проти Австрії», якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відкидаючи доводи відповідача щодо відсутності постанови про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103, суд першої інстанції правильно указав, що порядок проведення перерахунку пенсій встановлений Порядком № 45. Постановою № 704, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних відносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

У відповідь на твердження відповідача про наявність у нього права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії відповідно до положень ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ та Постанови № 103 Верховний Суд у зразковій справі зазначив про таке.

Згідно із ч. 3 ст. 52 Закону України № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Закону України № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз ст.ст. 51, 52, 63 Закону України № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії».

Далі суд першої інстанції визнав необґрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань як на підставу відмови у виплаті пенсії позивачу у повному обсязі, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.

Відмова пенсійного органу у проведенні позивачу виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).

Зазначена позиція викладена Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанова Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на викладені вище норми законодавства, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 704 (із змінами, внесеними згідно з Постановою № 103) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Постанова № 103 в частині внесення змін до Постанови № 704 та власне Постанова № 704 є чинними.

Враховуючі ці обставини, Велика Палата Верховного Суду визнала правомірним висновок суду першої інстанції що з набранням чинності Постановою № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії. Скасування пункту 1 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 не впливає на указані підстави.

Збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього військовослужбовця на підставі ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ, постанови КМУ № 704.

Отже, в силу приписів ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ, п. 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018. При цьому КМУ уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним шляхом прийняття Порядку № 45.

Пунктами 1, 2 постанови КМУ № 103 врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку. Крім того, вказаними пунктами постанови КМУ фактично зменшено розмір доплат до пенсій за результатами перерахунку у 2018 та 2019 роках.

Питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії».

З огляду на зазначене, суд вважає, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018 року, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо Закону України № 2262-ХІІ, отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, оскільки позивач отримав право на вказані суми виплат, яке до прийняття постанови КМУ № 103. було передбачено Законом України № 2262-ХІІ. Таким чином, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Зазначена правова позиція, викладена у рішенні ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 року (за заявою № 68385/10 та № 71378/10), згідно якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

В даному випадку наявні «законні сподівання», оскільки позивач отримав право на перерахунок пенсії відповідно до Закону у січні 2018, а Постанова № 103, яка фактично звужує право позивача на отримання розміру перерахованої пенсії за 2018-2019 роки, без внесення змін до відповідного Закону, прийнята 21.02.2018 року

Друге речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності», яке дозволяє позбавити майна лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт зазначає, що держава має право здійснювати контроль за використанням майном шляхом введення в дію «законів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки втручання у право позивача не може бути визнано таким, що відповідає закону.

Таким чином, суд вважає, що позивач мав «законні сподівання» отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру, отже, обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені Постановою № 103, не можуть бути застосовані.

Розглядаючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 у межах пред`явлених ним вимог, враховуючи висновки Верховного Суду по зразковій справі, зокрема, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії», а також враховуючи висновки рішень ЄСПЧ (від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», від 16 вересня 1996 року у справі «Гайгузус проти Австрії»), щодо виникнення у особи права власності на перераховану пенсію, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо виплати пенсії з урахуванням лише 50% суми підвищення пенсії та зобов`язати відповідача провести перерахунок йому пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки в іншому випадку вирішення судом питання щодо визнання протиправною та скасування п. 1, п. 2 постанови КМУ № 103 пізніше ніж 01.01.2020 року (з цього часу виплачується пенсія у 100% її підвищення) взагалі могло нівелювати здійснення судового захисту прав пенсіонера та поновлення його майнових прав на отримання перерахованої пенсії у повному обсязі з 01.01.2018 року.

У той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача предявлені до ГУ ПФУ про визнання протиправними дії щодо неврахування при перерахунку з 01.01.2018 року пенсії надбавки за кваліфікацію в розмірі 4 % від посадового окладу; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 10 % від посадового окладу; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10 % від посадового окладу та зобов`язаня відповідача провести перерахунок пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням: посадового окладу в розмірі 5220,00 грн; окладу за військове звання в розмірі 1340,00 грн; процентної надбавки за вислугу років (50 %) в розмірі 3280,00 грн.; надбавки за кваліфікацію в розмірі 4 % від посадового окладу; надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 10 % від посадового окладу; надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; премії в розмірі 10 % від посадового окладу.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у рішенні від 13.03.2019 року по зразковій справі №240/6263/18 (адміністративне провадження №Пз/9901/1/19) за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Житомирській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання дій неправомірними, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, предметом цього спору є правильність перерахунку пенсії відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. Питання врахування у складі грошового забезпечення середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення могло б бути предметом спору про визнання протиправними дій Житомирського обласного військового комісаріату щодо складення довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача без врахування середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення та не може бути розглянуто в рамках цієї адміністративної справи.

Велика Палата Верховного Суду залишаючи без змін постановою від 19.02.2020 року рішення Верховного Суду по зразковій справі № 240/6263/18 від 13.03.2019 року вищезазначений правовий висновок Верховного Суду вважала правомірним та також зазначила, що ПФУ та його головні управління мають право перевіряти правильність складення довідок. Водночас права самостійно визначати розміри складових грошового забезпечення, що впливають на обчислення розміру пенсії при її перерахунку, ПФУ та його головні управління не мають.

Таким чином, спірні правовідносини позивача ОСОБА_1 з ГУ ПФУ щодо перерахунку пенсії позивача без врахування середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення не може бути розглянуто в рамках цієї адміністративної справи.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи у відповідності до ст.90 КАС України докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 86 відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення та щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок не виплати 100 % підвищення пенсії, визначеної з 01.01.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.01.2018 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням розміру за вислугу років 86 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення відповідної пенсії, та у розмірі 100 % підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд дійшов висновку, що з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача 450,00грн

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 86 відсотків на 70 відсотків грошового забезпечення та щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок не виплати 100 % підвищення пенсії, визначеної з 01.01.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.01.2018 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням розміру за вислугу років 86 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення відповідної пенсії, та у розмірі 100 % підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджених асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 збір у розмірі 450,00 гривень.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.