Справа № 626/862/20
Суддя: Рибальченко І. Г.
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/862/20
Провадження № 2-а/626/22/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2020 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Скачко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону УПП у Харківській області молодшого лейтенанта поліції Духно Богдана Вікторовича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектором 6 роти 2 батальйону УПП в Харківській області Духно Б.В. в якому просить суд скасувати постанову та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що 03.04.2020 року інспектором Духно Б.В. відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАК № 2335957 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 8.7.3.е ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали, які забороняють рух.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 03.04.2020 року він рухався транспортним засобом Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Полтавське шосе у м.Харкові, зі швидкістю 50 км/год. Підїжджаючи до перехрестя з вул.Шкільною він звернув увагу на сигнал світлофору, який був зеленим, тобто довзволяв проїзд. На момент виїзду на перехрестя зелений сигнал світлофора почав мигати і свій маневр позивач закінчив на жовтий сигнал світлофора. Після чого був зупинений інспектром, який склав постанову за порушення п. 8.7.3.е. Позивач намагався пояснити, що виїзд на перехрестя відбувся на зелений сигнал світлофору, а відтак і повинен бути закінчений незалежно від того, який сигнал світлофору на виїзді з нього. Інспектор не врахував його пояснення та виніс оскаржувану постанову, хоча не мав жодних для цього доказів: відеозаписів, фотоксації, показань свідків. З вказаною постановою позивач повністю не погоджується, та вважає, що вона складена з порушенням норм, які мать бути дотримані при розгляді адміністративної справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, від нього надійшла до суду письмова заява, в якій просить справу розглядати за його відсутності з урахуваннях позовних вимог, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленний.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 03.04.2020 року інспектором Духно Б.В. винесено постанову серії ЕАК №2335957 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП та накладено на нього штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 03.04.2020 року о 11 годині 23 хвилини керуючи транспортним засобом Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України, і відповідно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

Докази, які б спростовували позицію позивача і підтверджували правомірність винесеної постанови відповідачем у встановлений строк суду не надані.

Суд вважає, що наданими матеріалами не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом, як докази про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 6 роти 2 батальйону УПП у Харківській області молодшого лейтенанта поліції Духно Богдана Вікторовича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Постанову серії ЕАК № 2335957 від 03.04.2020 року, винесену інспектором роти № 6 батальйону №2 УПП в Харківській області молодшим лейтенантом поліції Духно Б.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду суду подається протягом 10 днів з дня проголошення в Другий апеляційний адміністративний суд через Красноградський районний суд.

Суддя