Справа № 953/1448/20
Суддя: Якуша Н. В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1448/20
н/п 2-а/953/142/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора сержанта поліції роти №6 батальйону №4 Молодцова Антона Олександровича (місцезнаходження: 61033, м. Харків, вул. Шевченко, 315-А) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду позов, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі, серії ЕАК № 1958992 від 10.01.2020 року ухвалену Молодцовим Антоном Олександровичем, інспектором сержантом поліції роти 6, батальйону 4, УПП в Харківський області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, яку виключено на підставі Закону № 586-УІ від 24.09.2008, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

10.04.2020 року відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями на підставі звільнення з посади судді ОСОБА_2 у відставку відповідно до п.2.3.50 Положено про АСДС адміністративна справа розподілена в провадження судді Якуші Н.В.

Так, в обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10.01.2020 року він рухався на своєму автомобілі марки «Hyndai» модель НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 по трасі М-03 від м. Харкова в напрямку м. Києва. Рухаючись по трасі М-03 він чітко дотримувався ПДР України. О 10-43 год. він побачив на узбіччі траси М-03 забруднений автомобіль, ні номерного знаку, ні моделі, ні належності його до патрульної поліції визначити було не можливо, проблискові ліхтарі були вимкнені, не світили та не блимали. Дорожнього знаку 5.710 «Фото-відеофіксування» порушень ПДР перед автомобілем не було. Також не було поліцейських. Коли він наблизився до автомобілю, ізза її передньої частини швидко вийшли двоє чоловіків у поліцейській формі. Один із них подав йому вимогу зупинитись. Він зупинив автомобіль, навколо не було жодних будівель, споруд, перехресть. Це не був населений пункт візуально. Далі, поліцейський повідомив його, що він нібито перевищив швидкість в населеному пункті. Інший поліцейський показав йому якийсь прилад та сказав, що все зафіксовано. Далі, поліцейський, що його зупинив, пред`явив службове посвідченнякапітана поліції ОСОБА_3 та переглянув документи надані ним на вимогу поліцейського. Другий поліцейський свого посвідчення не пред`явив. Надалі, поліцейські пішли до свого автомобіля та повернувшись через 5 хвилин інспектор Кожурін В.Ю. підійшов до його автомобіля та запитав, чи буде він писати пояснення. На його пропозицію він відповів відмовою, після чого поліцейський дозволив йому рухатись далі до м. Києва. Протоколу або постанови в його присутності не складали. Зазначив, що постанову він отримав поштою 22.01.2020 року, тому вважає, що строк звернення до суду ним дотриманий.

26.02.2020 року через канцелярію суду представником відповідача за довіреністю був наданий відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що селище Травневе знаходиться на автомобільній дорозі М-03 (Е-40) та примикає до селища Санжари. Зазначили, що позивач, в`їжджаючи до населеного пункту, який позначений дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» зобов`язаний знизити швидкість свого автомобіля до максимально допустимої швидкості 50 км/год. Вказав, що з відеозапису, який додавався до позову вбачається, що перед початком с. Травневе встановлений відповідний знак 5.45 «Початок населеного пункту» і водій, зобов`язаний знизити швидкість свого автомобіля до максимально допустимої швидкості 50 км/год. Наявність або відсутність дорожнього знаку 5.70 «Фото-відеофіксування порушень ПДР» не кореспондуються з обов`язком водія транспортного засобу дотримуватись швидкісного режиму в населеному пункті. Дорожні знаки 5.45, 5.46 та 5.70 на автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський в межах населеного пункту Травневе розташовані згідно ДСТУ 4100:2014. Позивач, в`їжджаючи до населеного пункту Травневе з максимально допустимою швидкістю не міг не побачити вищевказані дорожні знаки, а отже це є ще однією підставою вважати, що позивачем було порушено швидкісний режим в межах населеного пункту. Крім того вказав, що розгляд справи проводився з урахуванням всіх вимог чинного законодавства з роз`ясненням позивачу прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Під час розгляду справи позивач заяв, пояснень та клопотань по суті не заявляв. Позивачу в реалізації його права на правову допомогу ніхто не перешкоджав. Під час розгляду справи відповідачем було досліджено докази, отримані з приладу Tru CAМ, об`єктивно з`ясовано обставини справи, встановлена наявність адміністративного правопорушення, винність позивача. Вказані докази були чітко зазначені в фабулі постанови, вирішено питання про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Після розгляду справи позивач відмовився від отримання оскаржуваної постанови. Позивачу було роз`яснено процедури сплати штрафу за даною постановою, або якщо він забажає порядок оскарження. Крім того, виходячи зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а зазначені в позовній заяві необґрунтовані та дивні твердження свідчать про намагання уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Разом із відзивом до суду надійшла заяві від представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку для звернення до суду, оскільки на його думку відмова позивача в отриманні оскаржуваної постанови не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав.

11 березня 2020 року через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що саме інспектором Молодцовим А.О. він зупинений не був та саме від нього звинувачень не отримував. Сержант ОСОБА_4 ніяких дій відносно нього не вчиняв, про його існування він дізнався прочитавши видану їм постанову, отриману ним через УкрПошту 16.01.2020 року. Звідки інспектор отримав його персональні дані йому не відомо. Наданий ним відеоматеріал в якості доказу свідчить про те, що під час розгляду справи він фактично спілкувався з іншим поліцейськимкапітаном ОСОБА_3 З іншими співробітниками поліції він не спілкувався. Крім того, при отриманні ним постанови 16.01.2020 року фото та відеоматеріалів до неї додано не було. Приладів моделі «Трукам» не існує, є інші, з аналогічною назвою, але вони в постанові не вказані. Зазначив, що на першому відео (копія від 19.02.2020 року) не має жодного доказу, що кінозйомка проводилась в населеному пункті Травневе Харківської області. На момент зупинки його автомобіля немає відео доказу інших дій відповідача відносно нього. Зазначив, що тільки офіційний відеоматеріал отриманий і зареєстрований належним чином відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року може бути наданий суб`єктом владних повноважень, відповідачем у якості доказу по справі, якщо цей відеоматеріал є копією з оригінального відеозапису з вимірювального приладу, який є у власності МВС України. Вимірювання швидкості автомобіля це не кінозйомка, а науковий процес вимірювання параметрів руху транспортного засобу. Вимірювання приладом вказаної у постанові моделі є неможливим. Підтверджень отримання першого відеоматеріалу у законний спосіб не має. Підстав вважати його доказом не має. Стосовно другого відеоматеріалу від 24.02.2020 року, то цей матеріал повністю підтверджує вказані ним обставини справи. Місця, ділянки траси, по якому рухався його автомобіль 10.01.2020 року о 10-42 год. під час відео спостереження за ним, яке надано в першому відео матеріалі, у другому не має.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час слухання справи шляхом надсилання судової повістки, та смс повідомлення. Надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутність.

Відповідач інспектор роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, разом із відзивом на позов представник відповідача Бондаренко С. повідомив суд, що просить розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.26).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, клопотань від учасників справи матеріали справи не містять, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2020 року інспектором 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Молодцовим А.О. було винесено постанову серії ЕАК №1958992 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до змісту зазначеної постанови «10.01.2020 року о 12-42 год., с. Травневе, а/д М-03, позивач, як водій, керуючи транспортним засобом рухався в населеному пункті Травневе зі швидкістю 99 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості на 49 км/год. Швидкість вимірювалась приладом ТРУКАМ, чим порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозвол. швидкість не більше 50 км/год.)».

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР України, а саме п. 12.4 ПДР України, суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

На підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів, під час розгляду адміністративного позову судом було витребувано у відповідача докази щодо правомірності його дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача, наявності беззаперечних доказів щодо наявності в діях останнього складу вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно дост.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків,показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху) У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час виникнення спірних правовідносин становить 255 грн., або 50 штрафних балів.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними у постановах про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 10.01.2020 року серії ЕАК №1958992, стверджуючи, що не порушував вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що разом із відзивом на позовну заяву представник відповідача надав до суду відеоматеріал на оптичному носієві інформації на 1 диску DVD (а.с.27).

Після автоматичного перерозподілу справи та отримання матеріалів справи від судді Золотарьовій Л.І. 10.04.2020 року було виявлено пошкодження цього диску, про що було складено акт від 10.04.2020 року (а.с.27а).

Листом суду від 22.04.2020 року було повідомлено УПП в Харківській області ДПП про вказані обставини, та запропоновано повторно направити на адресу суду відеоматеріали за фактом події, яка відбулась 10.01.2020 року за участі водія ОСОБА_1 (а.с.57).

15.05.2020 року від УПП в Харківській області ДПП на адресу суду надійшла відповідь, що відеозаписи за 10.01.2020 року було знищено 12.03.2020 року згідно акту знищення медіафайлів №2-20 (а.с.63).

Враховуючи викладене, це унеможливлює перевірку обставин, які містились на пошкодженому 1 диску DVD.

Суд також зазначає про те, що частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічна позиція була висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

З копії постанови від 10.01.2020 року серії ЕАК №1958992 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП міститься посилання на те, що до постанови додається «відео з приладу ТРУКАМ».

Разом з тим, суд зазначає, що з позначень, які містяться в оскаржувані постанові неможливо чітко встановити чи є використаний відповідачем прилад тотожним лазерному вимірювачу швидкості LTI 20/20 TruCam, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012.

Вказане свідчить про недотримання відповідачем вимог ч.3 ст. 283 КУпАП.

Суд наголошує, що сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, а тому не може бути доказом підтвердження порушення позивачем ПДР України, оскільки містить у собі лише описання адміністративного правопорушення.

Тому, у зв`язку з відсутністю у суду можливості дослідити матеріали відеофіксації через їх знищення, а також з огляду на відсутністю чітких позначень використаного приладу для встановлення швидкості відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в її діях порушень п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху України, що відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до якої кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід скасувати.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 10.01.2020 року серії ЕАК №1958992 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Стосовно заяви відповідача щодо пропуску позивачем строку на оскарження постанови, то суд зазначає, що позивач звернувся до суду протягом десяти днів з дня отримання ним поштою копії постанови, якою його було притягнуто до відповідальності, а тому позивач дотримався строку, передбаченого Законом. Доказів того, що позивач отримав копію постанови на місці її складання, суду надані не були.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову інспектора сержанта поліції роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Молодцова Антона Олександровича у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1958992 від 10.01.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справі може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення до або через Київський районний суд м. Харкова із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі його апеляційного оскарження - моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач інспектор сержант поліції роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП Молодцов Антон Олександрович (61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А).

Повний текст рішення складено 21.05.2020 року.

Суддя -