Справа № 520/14385/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.

15 травня 2020 р.Справа № 520/14385/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

Встановила:

27.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- стягнути з відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУНП в Харківській області) на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.10.2018 року по 29.11.2019 року.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, повний розрахунок відповідачем по одноразовій грошовій допомозі здійснено 29.11.2019 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року по справі № 520/9306/19, а тому ГУНП в Харківській області протиправно не виплачено йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.10.2018 року по 29.11.2019 року.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов відповідач вказує, що станом на день звільнення зі служби в поліції 16.10.2018 року позивач не мав права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Однак, отримання ОСОБА_1 права на виплату зазначеної допомоги не означає виникнення обов`язку для ГУНП в Харківській області здійснити відповідні нарахування та виплати.

Відповідач зазначає, що слід розрізняти два не тотожних поняття - одноразова грошова допомога при звільненні, яка передбачена статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» та одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, яка врегульована ст.ст. 97-101 закону України «Про Національну поліцію».

З урахуванням тієї обставини, що у день звільнення зі служби станом на 16.10.2018 року ОСОБА_1 не мав ІІІ групи інвалідності, він не мав права на виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Крім того, згідно довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення, у жовтні 2018 року останньому нарахована та виплачена передбачена статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога при звільненні.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року (рішення ухвалено у порядку спрощеного позовного провадження) у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду першої інстанції вмотивований тим, що одноразова грошова допомога у зв`язку з втратою працездатності та інвалідністю не входить до структури грошового забезпечення, відтак, вимоги позивача по стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки виплати одноразової грошової допомоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Отже, доводи позивача про необхідність застосування приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП, оскільки питання строку виплати допомоги не врегульовано спеціальним законодавством суд вважає безпідставними, оскільки вказана допомога є одноразовою грошовою виплатою, та не є складовою грошового забезпечення, яке позивач отримував під час проходження служби в органах поліції.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Аргументує вимоги апеляційної скарги позивач фактично тим, що наведено ним у заявах по суті в суді першої інстанції.

Правом подання відзиву відповідач не скористався, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що наказом ГУНП в Харківській області від 16.10.2018 року № 27 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) /а.с. 16/.

21.11.2018 року медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлена III група інвалідності з 21.11.2018року, причиною якої є захворювання (поранення), пов`язане з проходженням служби в поліції, що підтверджується довідкою до акта огляду серії 12 ААА № 710445.

Позивач в грудні 2018 року, після встановлення ІІІ групи інвалідності, звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

15.07.2019 року у зв`язку з невиплатою одноразової грошової допомоги позивач звернувся із заявою до ГУНП в Харківській області із запитом про надання інформації про прийняте рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги з наданням копії відповідного розпорядчого документу.

Листом № П-190/119-29/01-2019 від 08.08.2019 року відповідач поінформував позивача про те, що 22.04.2019 року комісією ГУНП в Харківській області підготовлений та затверджений начальником ГУНП в Харківській області висновок про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до якого, день набуття права на отримання грошової допомоги - 21.11.2018 року, розмір одноразової грошової допомоги до виплати складає 480.250,00 грн. Також, ОСОБА_1 поінформовано, що 22.04.2019 року затверджено розрахунок потреби в коштах для виплати вказаної одноразової грошової допомоги, який надісланий до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року по справі № 520/9306/19, яке набрало законної сили 25.11.2019 року, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 - визнано протиправними дії ГУНП в Харківській області в частині невиплати йому у встановлений законом строк одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи в наслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в поліції, та з відповідача стягнуто на його користь одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності III групи внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в поліції, в розмірі 480.250,00 грн. /а.с. 19-20/.

Як убачається із листа ГУНП в Харківській області № 605/119-29/02-2020 від 11.02.2020 року, платіжним дорученням № 5668 від 28.11.2019 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у разі отримання ним ІІІ групи інвалідності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків в розмірі 480.250,00 грн; заборгованості по виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 немає /а.с. 44/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

За пунктом 1 розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Пунктом 2 розділу IV Порядку № 4 передбачено, що рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п. 5 Розділу IV Порядку № 4 виділення коштів органам поліції для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі.

Виділення коштів навчальним закладам для виплати одноразової грошової допомоги здійснюється фінансовим підрозділом Міністерства внутрішніх справ відповідно до законодавства.

Згідно з п. 6 Розділу IV Порядку № 4 поліцейським або членам сім`ї загиблого поліцейського нарахування та виплата одноразової грошової допомоги здійснюється після надходження коштів на зазначені цілі до відповідного органу поліції, навчального закладу. Виплата проводиться фінансовим підрозділом за останнім місцем проходження служби поліцейським шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку або через касу органу поліції, навчального закладу. Реквізити для проведення операції переказу коштів на поточний рахунок (МФО, код за ЄДРПОУ, номер транзитного рахунку, номер карткового рахунку, реєстраційний номер облікової картки платника податків) зазначаються у заяві (додаток 4).

Пунктом 7 Порядку № 4 визначено, що одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

Як убачається з матеріалів справи, вимоги позивача ОСОБА_1 стосуються стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.10.2018 року по 29.11.2019 року.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що приписи трудового законодавства визначають обов`язок роботодавця, у разі затримки виплати всіх сум при звільнені працівника, також виплатити середній заробіток працівника за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 1 ст. 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин; 2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції; 3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; 4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; 5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності; 6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Кабінетом Міністрів України 11.11.2015 року прийнято постанову № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», згідно пункту 1 якої, грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, доводи позивача про необхідність застосування у даному випадку приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана допомога є одноразовою грошовою виплатою, та не є складовою грошового забезпечення, яке позивач отримував під час проходження служби в органах поліції. Одноразова грошова допомога у зв`язку з втратою працездатності та інвалідністю не входить до структури грошового забезпечення.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки виплати одноразової грошової допомоги не відповідають вимогам чинного законодавства, є необґрунтованими, відтак, задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Я.М. Макаренко
Постанова у повному обсязі складена і підписана 25 травня 2020 року.