Справа № 540/720/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/720/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Херсонській області, АР Крим та місті Севастополі про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 р. № Ф-2744-50,

встановив:

18 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідача, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020 року № Ф-2744-50, винесену відповідачем.

Ухвалою суду від 20.03.2020 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, 10 березня 2020 року позивач поштою отримав вимогу від 07.02.2020 року № Ф-2744-50, винесену ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, якою позивача зобов`язано сплатити борг (недоїмку) з ЄСВ в розмірі 6826,87 грн., з них недоїмка 5508,36 грн., штраф 453,20 грн., пеня 865,31 грн. За текстом зазначеної вимоги вбачається, що нарахована відповідачем заборгованість (недоїмка) виникла зі сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ). У квітні 2018 року позивач подала до податкової інспекції в м. Нова Каховка заяву за формою №-5 ОПП з позначкою зміни, додавши при цьому копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Для уникнення подвійного нарахування ЄСВ 30.11.2018 р. позивач подала заяву форми 8-ОПП про зняття з обліку, як особа яка проводить незалежну професійну діяльність. 11.01.2019 р. позивач знову зареєструвалась як фізична особа-підприємець, перелік видів діяльності 69.10 діяльність у сфері права та спрощена система оподаткування. Позивач зазначає, що оскільки вона зареєстрована як фізична особа-підприємець згідно ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», до неї не можуть застосовуватися положення ч.3 ст.5 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Вважає, що перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, позивач повинен перебувати на податковому обліку як ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків, саме як фізична особа-підприємець 3 групи єдиного податку за видом діяльності у сфері права (КВЕД 69.10). На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

30.03.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнаються з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. Згідно положень п. п. 14.1.226. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Нормами цієї статті визначено, що незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Позивач з 06.11.2009 року по 30.11.2018 року, та з 11.01.2019 року по момент розгляду справи в суді є фізичною особою-підприємцем, а з 03.04.2018 року по 21.12.2018 року перебувала в статусі особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. З огляду на це, позивач є платником єдиного внеску на підставі зазначених норм права. Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VIII) було внесено низку змін до Закону №2464, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність. Так, базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Ставка єдиного внеску становить 22%. З 2017 року у разі, якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абз. 2 п. 2 ч. 1 ст.7 Закону №2464 в редакції Закону № 1774). Отже, Законом чітко передбачено, що навіть у випадку не отримання доходу платником єдиного внеску, він зобов`язаний визначити базу нарахування, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Враховуючи зазначені норми законодавства, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, зобов`язана сплачувати та подавати звітність з єдиного внеску окремо за кожним видом діяльності. За таких обставин, позивачу було нараховано єдиний внесок в інтегрованій картці платника в автоматичному режимі, а саме: за 1-2 квартали 2019 року, як фізичній особі-підприємцю в розмірі 3939,28 грн., а також штраф та пеню в розмірі 2022,30 грн. та 865,31 грн. визначених рішенням № від 23.05.2019 року. За таких обставин, за наявності боргу в інтегрованій картці платника ЄСВ, позивачу на підставі частини четвертої статті 25 Закону № 2464 було сформовано та направлено вимогу про сплату боргу форми №Ф-2744-50 від 07.02.2020 року. Наведене, на думку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб від 28.11.2013 року Серії АГ № 402533, ОСОБА_1 з 06.11.2009 року зареєстрована фізичною особою-підприємцем з видом економічної діяльності - 69.10 діяльності у сфері права (№ запису 0007076).

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку від 28.05.2012 року Серії НОМЕР_2, суб`єкт господарювання - ОСОБА_1 з видом господарської діяльності - 69.10 - діяльність у сфері права та знаходиться на спрощеній системі оподаткуванні 3 групи зі ставкою єдиного податку - 5 %.

Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.04.2009 року, виданого Миколаївською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на підставі рішення від 25.04.2009 року, ОСОБА_1 має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2018 р. позивач припинила підприємницьку діяльність.

Проте, 11.01.2019 р. ОСОБА_1 знову зареєстрована як фізична особа-підприємець із видом діяльності - 69.10 Діяльність у сфері права.

12.09.2019 р. Головне управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2744-50, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску складає 6826,87 грн. з яких сума недоїмки складає - 5508,36 грн., штраф - 453,20 грн. та пеня - 865,31 грн.

Позивач не погодилась з такою позицією відповідача та звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За визначенням підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Разом з тим, відповідно до пункту 65.2 статті 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому згідно підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що діяльність адвокатів підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Разом з тим, відповідно до положень частини 4 пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліків платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Позивач перебував у статусі особи, яка провадить незалежну професійну діяльність з 03.04.2018 року по 21.12.2018 року, що не заперечується сторонами.

В подальшому позивач припинив підприємницьку діяльність, про що внесено запис в ЄДР №3007076.

З 11.01.2019 року позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем, про що в ЄДР вчинено запис №0012127.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач займався адвокатською діяльністю в період до припинення підприємницької діяльності. За цей період позивачу нараховувався ЄСВ як фізичній особі-підприємцю та як особі, яка займається незалежною професійною діяльністю.

Всього за 2018 рік позивачу нараховано ЄСВ, як фізичній особі-підприємцю 7371,54 грн. та 4916,36 грн. як особі, яка займається незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. З аналізу вищевказаних норм права вбачається, що законодавець чітко розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України № 2464 не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст. 5 Закону України №2464, зокрема відповідно до частини 3 статті 5 Закону України № 2464 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 116 від 24.11.2014 року.

Відтак, до позивача, якого зареєстровано як фізичну особу-підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», не можуть застосовуватись положення ч. 3 ст. 5 Закону України №2464, що нівелює висновок податкового органу щодо можливості «подвійного» оподаткування до позивача.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач, перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на виконання норм діючого законодавства повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець із зареєстрованими видами діяльності, що і зроблено позивачем, відтак, суд не вбачає порушень законодавства в порядку обліку позивача.

Таким чином, суд вважає що позивачу протиправно в період з 03.04.2018 року по 21.12.2018 року нараховувалась подвійна ставка єдиного соціального внеску, нарахування якої не заперечується відповідачем, у зв`язку із чим сума боргу, визначена у спірній вимозі, невірно обрахована в частині включення до заборгованості з ЄСВ сум, нарахованих позивачу як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Позиція позивача про створення для нього контролюючим органом ситуації «подвійної сплати ЄСВ» приймається судом до уваги, однак така позиція не звільняє позивача від обов`язку сплатити ЄСВ за результатами його діяльності, як фізичної-особи підприємця а 1-2 квартали 2019 року.

Суд дослідив спірну вимогу про сплату боргу та встановив, що до сум недоїмки з ЄСВ включено суми штрафу в розмірі 2022,30 грн. за період з 20.04.2018 року по 27.03.2019 року та суму пені за період з 20.04.2018 року по 27.03.2019 року в розмірі 863,31 грн.

Також суд не може погодитись з правомірністю нарахування штрафу та пені, оскільки таке нарахування зроблено відповідачем за рахунок подвійного визначення позивачу сум ЄСВ за 19.07.2018 року та за 19.10.2018 року всього в розмірі 4916,36 грн.

За таких обставин станом на 11.01.2019 року позивач мав переплату в розмірі 233,88 грн., а не борг в розмірі 4680,48 грн., як наслідок показники спірної вимоги не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ІКП позивача містить перекручені показники його нарахувань з ЄСВ.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст.77 КАС України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

За таких обставин, з урахуванням викладеного, протиправності спірної вимоги щодо включення до заборгованості з ЄСВ сум, нарахованих позивачу як самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, сплати позивачем ЄСВ в якості фізичної особи - підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4204 грн., то вони задоволенню не підлягають оскільки є явно не пропорційними сумі позовних вимог в розмірі 6826,87 грн., а також нічим не мотивовані та не підтверджені.

Стягненню з відповідача підлягає сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду без врахування комісії банку за проведення транзакції зі сплати такого збору.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату богу (недоїмки) від 20.02.2020 р. №Ф-2744-50 винесену Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (, 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) на суму 6826,87 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 75).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя І.І. Войтович

кат. 111060000