Справа № 280/1940/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 травня 2020 року Справа № 280/1940/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Олександрівського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДПС у Запорізькій області (вул. Дніпровська, буд. 34, м. Запоріжжя, 69063) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Олександрівського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №/830 про застосування штрафних фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27.11.2019 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 02.10.2008 зареєстрований як фізична особа підприємець. Взятий на облік 03.10.2008 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області. 13.03.2019 податковим органом було винесено вимогу № 6387-49 про сплату ЄСВ на суму 18276,72 грн., яка була сплачена у повному обсязі. 09.04.2019 ФОП ОСОБА_1 було прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, а 10.04.2019 позивач припинений як фізична особа-підприємець. 27 листопада 2019 року відповідачем було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № /830 на суму 10197 грн., де зазначено, що пеня та штрафи нараховані за період з 10.02.218 по 07.11.2019. вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки з 10.04.2019 припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець, а тому вважає, що підстав для винесення рішення про застосування штрафних санкцій у відповідача не було. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 23.04.2020.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 14.04.2020. У відзиві відповідач зазначив, що оскаржуване рішення винесено за порушення термінів сплати єдиного внеску за період з 10.02.2018 по 07.11.2019. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 04.05.2020 розгляд справи було відкладено на 25.05.2020 та витребувано у відповідача докази.

22.05.2020 на адресу суду надійшли додаткові пояснення та витребувані ухвалою суду від 04.05.2020 докази. Так відповідач додатково зазначив, що 09.02.2018 автоматично нараховано єдиний внесок в інтегрованій картці платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 8448 грн. як приватному підприємцю на загальній системі оподаткування відповідно програмного забезпечення розробленого на підставі діючого законодавства.

Нарахування в інтегрованій картці платника єдиного внеску позивача відбувалось наступним чином: за 1 квартал 2018 року по строку 19.04.2018 2457,18 грн., за 2 квартал 2018 року по строку 19.07.2018 2457,18 грн., за 3 квартал 2018 року по строку 19.10.2018 2457,18 грн., за 4 квартал 2018 року по строку 21.01.2019 2457,18 грн. Таким чином нараховано за 4 квартали 2018 року 9828,72 грн. Сума боргу у вимозі № Ф-6387-49 від 13.03.2019 про сплату боргу (недоїмки) складає 18276,72 грн.: нарахування за 2017 рік у сумі 8448 грн та за 2018 рік у сумі 9828,72 грн.

За даними інтегрованої картки ОСОБА_1 вбачається, що позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок за 2017 рік по строку 09.02.2018, за 1 квартал 2018 року по строку 19.04.2018, за 2 квартал 2018 року по строку 19.07.2018, за 3 квартал 2018 року по строку 19.10.2018 та за 4 квартал 2018 року по строку 21.01.2019.

Несвоєчасно сплачено: 04.07.2019 2811,86 грн., 07.08.2019 6508,19 грн., 05.09.2019 1514,19 грн, 07.10.2019 2115,63 грн., 07.11.2019 5326,85 грн. на загальну суму 18276,72 грн. Таким чином, у звязку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску було прийнято оскаржуване рішення. Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з наданої інформації відповідачем 2, а саме даних інформаційної системи органу доходів і зборів відсутні відомості щодо прийняття рішення про припинення підприємницької діяльності, стан платника 0 платник податків за основним місцем обліку, організаційно-правова форма 910 підприємець-фізична особа, орган державної реєстрації Токмацька районна державна адміністрація Запорізької області, дата державної реєстрації 21.05.1996, номер державної реєстрації 284, код ДПІ за основним місцем обліку 819 Головне управління ДПС у Запорізькій області, Токмацьке управління, Токмацька ДПІ (Токмацький район), дата взяття на облік 21.05.196. номер взяття на облік 1037, реєстраційний номер платника єдиного внеску 8/22-20-0207/08225 від 15.04.2003.

21.08.2019 начальником Токмацького управління ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період 10.02.2018 до 13.06.2019, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 569,80 грн. та пеню 1350,17 грн.

15.10.2019 податковим органом стосовно ОСОБА_2 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-31249-54, якою позивачу визначено суму боргу у розмірі 22856,05 грн., у т.ч. суму недоїмки у розмірі 20936,08 грн., штраф у розмірі 569,8 грн., пеня 1350,17 грн.

14.11.2019 податковим органом стосовно ОСОБА_2 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-31249-54, якою позивачу визначено суму боргу у розмірі 25610,23 грн., у т.ч. суму недоїмки у розмірі 23690,26 грн., штраф у розмірі 569,8 грн., пеня 1350,17 грн.

Вважаючи зазначені вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VI ).

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону № 2464-VI, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VI ).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI , нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція №449).

Так, положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції №449).

Частиною 11 ст. 25 Закону № 2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Для платників, зазначених у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний рік, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, - календарний квартал відповідно (п.2 розділу VII Інструкції №449).

На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені:

документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк її сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду;

документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за єдиним внеском, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; звіт платника щодо нарахування єдиного внеску з від`ємним значенням; відомості або довідка (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; свідоцтво про смерть фізичної особи (п.5 розділу VII Інструкції №449).

Рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник.

За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки (п.7 розділу VII Інструкції №449).

Проте, в постанові Верховного Суду від 12 липня 2019 року в справі №813/753/18 зазначено, що посилання на пункт сьомий розділу VII вищевказаної Інструкції, яким передбачено, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник, прийняттю рішення має передувати перевірка та складення акту за її результатами, є помилковим, з огляду на те, що зазначена норма стосується також і прийняття рішень про нарахування пені та застосування штрафів і відносно інших видів порушень, зокрема, за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (п. 5), розрахунок штрафної санкції за яке (порушення) здійснюється виключно за даними акта документальної перевірки платника єдиного внеску. Крім того, вказаний пункт 7 розділу VII Інструкції передбачає, що рішення приймається не лише за наслідками розгляду акта, а й за наслідками розгляду інших матеріалів про порушення.

З огляду на вищевикладене суд наголошує, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме: зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску ОСОБА_1 , а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).

З аналізу наявних в матеріалах справи документів, зокрема, з зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску ОСОБА_1 09.02.2018 автоматично нараховано єдиний внесок в інтегрованій картці платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 8448 грн. як приватному підприємцю на загальній системі оподаткування відповідно програмного забезпечення розробленого на підставі діючого законодавства.

Нарахування в інтегрованій картці платника єдиного внеску позивача відбувалось наступним чином: за 1 квартал 2018 року по строку 19.04.2018 2457,18 грн., за 2 квартал 2018 року по строку 19.07.2018 2457,18 грн., за 3 квартал 2018 року по строку 19.10.2018 2457,18 грн., за 4 квартал 2018 року по строку 21.01.2019 2457,18 грн. Таким чином нараховано за 4 квартали 2018 року 9828,72 грн. Сума боргу у вимозі № Ф-6387-49 від 13.03.2019 про сплату боргу (недоїмки) складає 18276,72 грн.: нарахування за 2017 рік у сумі 8448 грн та за 2018 рік у сумі 9828,72 грн.

За даними інтегрованої картки ОСОБА_1 вбачається, що позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок за 2017 рік по строку 09.02.2018, за 1 квартал 2018 року по строку 19.04.2018, за 2 квартал 2018 року по строку 19.07.2018, за 3 квартал 2018 року по строку 19.10.2018 та за 4 квартал 2018 року по строку 21.01.2019.

Несвоєчасно сплачено: 04.07.2019 2811,86 грн., 07.08.2019 6508,19 грн., 05.09.2019 1514,19 грн, 07.10.2019 2115,63 грн., 07.11.2019 5326,85 грн. на загальну суму 18276,72 грн.

Статтею 25 Закону № 2464-VI передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 Закону № 2464-VI).

Згідно п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Також суд наголошує, що відповідно до приписів ч. 16 ст. 25 Закону № 2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Водночас, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем (ч. 4 ст. 6 Закону № 2464-VI).

З вищевикладених норм вбачається, що фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску до моменту припинення підприємницької діяльності. У разі невиконання обов`язку щодо своєчасності сплати єдиного внеску, органом доходів із зборів у відношення фізичної особи-підприємця - платника єдиного внеску, приймається рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, яке є обов`язковим до виконання.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця подається один з таких документів: заява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", державна реєстрація підприємницької діяльності фізичної особи та її припинення здійснюється виключно на підставі відповідного запису, внесеного державним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Доводи апелянта щодо протиправності винесення оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 27 листопада 2019 року № /830 спростовуються тим, що позивачем до суду не надано доказів того, що його підприємницька діяльність до 10.04.2019 роки була припинена чи зупинена.

Навпаки з матеріалів справи слідує, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець за № 0046825 від 02.10.2008 року та перебував на обліку як платник єдиного внеску.

При цьому, з повідомлення про проведення реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця вбачається, що дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача проведена 10.04.2019 року за номером 2046825.

Тобто, позивач фактично був зареєстрований та здійснював підприємницьку діяльність в період із 02.10.2008 по 10.04.2019 роки.

За даними інформаційної системи органів ДФС слідує, що впродовж 2017-2019 років за несвоєчасну сплату сум ЄСВ позивачу нараховувалась пеня та штрафні санкції, які обліковувались за особовим рахунком.

Вказана в інтегрованій картки платника заборгованість виникла за період 2017-2019 роки, коли позивач був зареєстрований, як фізична особа - підприємець та перебував на обліку, як платник єдиного внеску.

Посилання позивача на те, що він не мав обов`язку сплачувати штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, оскільки він вже не є фізичною особою-підприємцем та вказане рішення можливо було прийняти лише до внесення відомостей про припинення фізичної особи - підприємця, тобто до 10 квітня 2019 року є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Вищевикладений довод суд не бере до уваги з огляду на п.4 ст.6 Закону №2664, в якому вказано, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкти владних повноважень, надали суду докази, які спростовували б доводи позивача, а відтак, довели правомірність прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Олександрівського управління у м. Запоріжжі Головного управління ДПС у Запорізькій області (вул. Дніпровська, буд. 34, м. Запоріжжя, 69063) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З урахуванням пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165,169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26.05.2020.

Суддя А.В. Сіпака