Справа № 620/1271/20
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року Чернігів Справа № 620/1271/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Шашери М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про за участю сторін: від позивача визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії ОСОБА_1
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - також відповідач, ГУПФУ в Чернігівській області), у якій просить:

- Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладену в листі від 02.01.2020 № 01/23-23, якою відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії в зв`язку з незарахуванням періоду роботи в кооперативі « Буран » з 15.05.1991 по 14.03.1996 до стажу роботи для обчислення пенсії;

- зобов`язання здійснити зарахування ОСОБА_1 період роботи в кооперативі « Буран » з 15.05.1991 по 14.03.1996 до стажу роботи для обчислення пенсії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з досягненням 60 років він звернувся до відповідача щодо призначення пенсії на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач відмовив у призначенні пенсії, мотивуючи це тим, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж, оскільки в трудовій книжці дата звільнення та наказ про звільнення з кооператива «Буран» дописано іншими чорнилами, а тому стаж роботи у вказаному кооперативі з 15.05.1991 по 14.03.1996 органом пенсійного фонду не зараховано. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії протиправними.

ГУПФУ в Чернігівській області в межах встановленого судом строку подано відзив на позов, у якому останній просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість, та зазначає, що статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії за віком. Так, відповідач звертає увагу на те, що позивач не має необхідного страхового стажу для призначення йому пенсії, позаяк період роботи в кооперативі « Буран » з 15.05.1991 по 14.03.1996 відповідач не може зарахувати, оскільки в трудовій книжці позивача дата звільнення та наказ про звільнення з цього кооперативу дописані іншими чорнилами.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якій зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, в їх задоволенні просить відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що вони у спірний період разом працювали з ОСОБА_1 в кооперативі « Буран ».

Ухвалою суду від 14.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після досягнення 60-річного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою від 11.11.2019 про призначення пенсії за віком (а.с. 24-25).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02.01.2020 № 01/03-23 позивачу було повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії за віком, у зв`язку із тим, що позивач не має необхідного 26 річного стажу, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при досягненні ним 60 років. Згідно наданих документів загальний страховий стаж позивача склав 23 років 5 місяців 6 днів, що є недостатнім для призначення йому пенсії за віком. Окремо в листі про відмову в призначенні пенсії пенсійним органом зазначено про неможливість врахування періоду роботи позивача в кооперативі «Буран» до страхового стажу, через недоліки трудової книжки.

Також в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02.01.2020 № 01/03-23 зазначено, що позивач звертався до трудового архіву Чернігівської міськради та відповідно до довідки останнього від 12.11.2019 № 1944/17,1-12 документи по кооперативу «Буран» до архівного відділу не надходили.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернулась до суду з вказаним позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно цим Законом визначаються: пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.

З огляду на вказані вище норми пенсійного законодавства позивач для набуття права на пенсію повинен досягти 60 років та, разом з цим, мати загальний страховий стаж не менше 26 років.

Слід зазначити, що в даному випадку позивач 1959 року народження, досяг 60 річного віку в 2019 році та його загальний страховий стаж повинен становити не менше 26 років для набуття права для призначення пенсії.

Водночас, відповідачем зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 лише 23 роки 5 місяців та 6 днів, не зарахувавши при цьому період роботи останнього в кооперативі «Буран» з 15.05.1991 по 14.03.1996, через те, що в трудовій книжці дата звільнення та наказ про звільнення дописано іншими чорнилами.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Прядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 2 Порядку № 637 передбачає, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 звертався до трудового архіву Чернігівської міськради та відповідно до довідки останнього від 12.11.2019 № 1944/17,1-12 документи по кооперативу « Буран » до архівного відділу не надходили.

Відповідно до п. 18 Порядку N 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 пояснили, що в період з 15.05.1991 по 14.03.1996 вони працювали разом із ОСОБА_1 в кооперативі «Буран», якого на даний час вже не існує.

Окрім того, суд зауважує, що Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач у ході судового розгляду справи довів, що у спірних відносинах відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у той час як відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення щодо не зарахування позивачеві стажу роботи в кооперативі « Буран ».

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладену в листі від 02.01.2020 № 01/23-23, якою відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії в зв`язку з незарахуванням періоду роботи в кооперативі « Буран » з 15.05.1991 по 14.03.1996 до стажу роботи для обчислення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити зарахування ОСОБА_1 період роботи в кооперативі « Буран » з 15.05.1991 по 14.03.1996 до стажу роботи для обчислення пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Дата складення повного рішення суду - 27.05.2020.

Суддя Ю. О. Скалозуб