Справа № 640/10083/20
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

21 травня 2020 року м. Київ № 640/10083/20
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Арсірій Р.О., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить :

1. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, що виразилася у не проведенні звільнення з військової служби на підставі частини восьмої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній станом на 25.03.2014), підпункту 2 пункту 252 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції, чинній станом на 18.03.2014), з часу набуття такою права, а саме - з настанням особливого періоду в країні відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-УІІ, як військовослужбовця-жінку, яка на той час мала дитину віком до 16 років та не висловила бажання продовжувати військову службу;

2. Визнати протиправним рішення щодо накладення на мене наказом Командування військово-морських Сил Збройних Сил України від 27.03.2015 № 137 "Про результати службового розслідування та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності" дисциплінарного стягнення - "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю", прийняте за новим місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 після не проведеного у відповідності до законодавства звільнення з військової служби на підставі частини восьмої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній станом на 25.03.2014), підпункту 2 пункту 252 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції, чинній станом на 18.03.2014) з часу набуття такого права, а саме - з настанням особливого періоду в країні відповідно до Указу

Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-УІІ, як військовослужбовця-жінку, яка на той час мала дитину віком до 16 років та не висловила бажання продовжувати військову службу, а також дії щодо реалізації зазначеного вище рішення наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2015 № 37-РС в частині звільнення з військової служби у запас за службовою невідповідністю з виключенням зі списків Збройних Сил України;

3. Скасувати наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 27.03.2015 № 137 "Про результати службового розслідування та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності" в частині накладення дисциплінарного стягнення - "звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю" та виданий на його реалізацію наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.05.2015 № 37-РС в частині звільнення з військової служби у запас за службовою невідповідністю з виключенням зі списків Збройних Сил України, як такі, що видані з порушенням чинного законодавства та с протиправними.

4. У зв`язку із не прийняттям своєчасних заходів щодо звільнення з військової служби на підставі частини восьмої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній станом на 25.03.2014), підпункту 2 пункту 252 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції, чинній станом на 18.03.2014), з часу набуття такого права, а саме - з настанням особливого періоду в країні відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-УН, як військовослужбовця-жінку, яка на той час мала дитину віком до 16 років та не висловила бажання продовжувати військову службу, зобов`язати Міністерство оборони України рахувати звільненою з військової служби в запас та виключеною зі списків Збройних Сил України з 18 березня 2014 року (дата настання особливого періоду в країні відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-УІ1) на підставі підпункту 2 пункту 252 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції, чинній станом на 18.03.2014), як військовослужбовця-жінку, яка на той час мала дитину віком до 16 років та не висловила бажання продовжувати військову службу.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, слід зазначити, що строк в один місяць визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У поданій заяві про поновлення пропущеного строку заявник зазначає, що 06.10.2017 вона звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з аналогічною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року у справі № 826/12929/17 позовна заява залишена без руху та встановлено п`ятиденний строк з

дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, про як у цій ухвалі було зазначено.

У подальшому, у відповідності до норм частини п`ятої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, далі - КЛС України) позивачем у справі, було подано апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2017.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 826/12929/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення вказаних у зазначеній ухвалі недоліків.

У подальшому, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від14 грудня 2017 року у справі № 826/12929/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2017 було повернуто апелянту.

Вищевказані ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року та 14 грудня 2017 року було оскаржено ОСОБА_1 в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 826/12929/17 (адміністративне провадження №№ К/9901/113/18, К/9901/22702/18) касаційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 - без змін.

У подальшому, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2020 року у справі № 826/12929/17 позовну заяву повернуто ОСОБА_1 разом з доданими до неї матеріалами.

Також вказала, що згідно ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2020 повернення зазначеної вище позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Окремо зазначила, що основною причиною оскарження нею, як позивачем у справі № 826/12929/17, в апеляційному порядку ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2017, а також в касаційному порядку ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017, було питання необхідності сплати та розміру сплати судового збору. При цьому, вказує, що під час розгляду судами справи за № 826/12929/17 вона чудово розуміла, що сплата судового збору є обов`язком позивача та жодним чином не намагалася зловживати правом на звільнення від його сплати. З огляду на вищевикладене, зазначає, що лише намагалася в повній мірі реалізувати гарантовані Конституцією України, Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та законами України права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя, враховуючи законне право на звільнення від сплати судового збору та визначений Конституцією України правовий порядок, відповідно до якого ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд зазначає, що заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19.

Поряд з цим, навіть після ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від14 грудня 2017 року у справі № 826/12929/17, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2017 було повернуто апелянту, ОСОБА_1 не було усунуто недоліки позовної заяви.

Більше того, після прийняття Постанови Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 826/12929/17, якою касаційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 - без змін, ОСОБА_1 мала змогу усунути недоліки позовної заяви.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так частиною першої зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки зважаючи на обізнаність позивача про порушення своїх прав, останній не був позбавлений можливості виконати вимоги ухвали суду від 13.10.2017 у справі № 826/12929/17 до 13.04.2020 (2,5 роки).

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників ц/их відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, то заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев`ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011).

Окрім того, суд зазначає, що позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру : 1) визнання протиправною бездіяльності; 2) визнання протиправним та скасування наказу в частині; 3) у зв`язку із не прийняттям своєчасних заходів щодо звільнення з військової служби на підставі частини восьмої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній станом на 25.03.2014), підпункту 2 пункту 252 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції, чинній станом на 18.03.2014), з часу набуття такого права, а саме - з настанням особливого періоду в країні відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-УН, як військовослужбовця-жінку, яка на той час мала дитину віком до 16 років та не висловила бажання продовжувати військову службу, зобов`язати Міністерство оборони України рахувати звільненою з військової служби в запас та виключеною зі списків Збройних Сил України з 18 березня 2014 року (дата настання особливого періоду в країні відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-УІ1) на підставі підпункту 2 пункту 252 розділу XIV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції, чинній станом на 18.03.2014), як військовослужбовця-жінку, яка на той час мала дитину віком до 16 років та не висловила бажання продовжувати військову службу.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі , коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Між тим ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 681,60 грн грн за дві немайнові вимоги.

Згідно ч. 2статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, суд визнає неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані позивачем у заяві, а тому позивачу, для виконання вимог ч. 1ст. 123 КАС України слід вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду та надати платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі 1 681,60 грн.

Згідно з ч. 2ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись ст.ст.122, 123,169 КАС України, суд-

УХВАЛИВ :

Визнати неповажними підстави пропущеного строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду.

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву повернути ОСОБА_1 зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Р.О. Арсірій