Справа № 400/53/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 травня 2020 р. № 400/53/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Западнюк К. А. заяву про відстрочення виконання рішення суду у адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Кабінету Міністрів України, вул. М. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008
про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
за участю:

від позивача (стягувача): не з`явився,

від відповідача (боржника): Лобан А.О,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2020 Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалив рішення, яким задовольнив позовну заяву ОСОБА_1 (далі - стягувач) до Кабінету Міністрів України (далі - боржник), а саме: визнав протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо повідомлення ОСОБА_2 про результати розгляду його заяви від 25.11.2019, зареєстрованої за № 41-І-017911/14П, та суті прийнятого рішення у термін, установлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язав Кабінет Міністрів України повідомити ОСОБА_2 про результати розгляду його заяви від 25.11.2019, зареєстрованої за № 41-І-017911/14П, та суть прийнятого рішення; визнав протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо повідомлення ОСОБА_2 про результати розгляду його звернення від 25.11.2019, зареєстрованого за № 41-І-017908/14П, та суті прийнятого рішення у термін, установлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян»; зобов`язав Кабінет Міністрів України повідомити ОСОБА_2 про результати розгляду його звернення від 25.11.2019, зареєстрованого за № 41-І-017908/14П, та суть прийнятого рішення.

На підставі частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України у сукупності з пунктом 1 частини першої статті 263 цього Кодексу в частині негайного виконання рішень суду щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію, суд видав виконавчий лист на виконання вищезазначеного рішення.

13.05.2020 представник боржника ОСОБА_3 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить відстрочити виконання рішення суду від 16.03.2020 у справі № 400/53/20 до набрання цим рішенням законної сили.

В обгрунтування заяви боржник посилається на статтю 378 Кодексу адміністративного судочинства України та зазначає, що Кабінет Міністрів України, в силу колегіальної специфіки його діяльності, визначеної законодавчо, не має повноважень щодо розгляду на своїх засіданнях звернень громадян, у тому числі стягувача. Натомість Секретаріат Кабінету Міністрів України є окремим суб`єктом владних повноважень, який наділений виключними повноваженнями щодо розгляду звернень стягувача та повідомлення стягувача про результати розгляду його звернень. Як на обставину (надзвичайну подію), що може ускладнити виконання рішення суду або зробити його неможливим, боржник посилається на запровадження на всій території Укораїни карантину згідно із постановою Кабінету Міністрів від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Крім того, боржник вказує на свій намір оскаржити рішення суду від 16.03.2020 в апеляційному порядку, та зазначає, що до ухвалення остаточного рішення по суті спору покладення на Кабінет Міністрів України обов`язків, які не відносяться до його повноважень та які не можуть бути фактично ним виконані, призведе до неможливості виконання судового рішення.

Ухвалою від 14.05.2020 суд прийняв заяву до розгляду.

21.05.2020 стягувач надав до суду заяву, в якій просив розглянути заяву у його відстуність та відмовити у її задоволенні.

У судове засідання 22.05.2020 стягувач не з`явився. Представник боржника просила задовольнити заяву з наведених у ній підстав.

Розглядаючи заяву боржника, суд виходив з такого.

За приписами частин першої - четвертої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У постанові від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 № 819/150/17, при розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання відстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися наміри боржника, що свідчать про його бажання виконати рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд бере до уваги, що інститут відстрочення виконання рішення суду має на меті створити умови для належного і повного виконання рішення суду.

Натомість основним мотивом звернення боржника із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 16.03.2020 є незгода з цим рішенням. Відстрочення виконання судового рішення у цьому випадку розглядається боржником як спосіб ухилитися від негайного виконання рішення суду відповідно до статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України до його перегляду в апеляційному порядку.

Надаючи оцінку доводам боржника, суд зазначає, що аргументи, з яких боржник не погоджується із рішенням суду від 16.03.2020 у справі № 400/53/20, а, відтак, і з позовними вимогами, могли бути покладені ним в основу відзиву на позовну заяву, правом подання якого боржник не скористався під час судового розгляду справи № 400/53/20. Натомість для вирішення питання щодо відстрочення виконання судового рішення такі доводи не мають правового значення.

Щодо посилань боржника на запровадження на всій території України карантину, суд зазначає, що боржник не обгрунтував, яким чином ця обставина унеможливлює виконання рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час судового розгляду заяви боржника про відстрочення виконання рішення суду від 16.03.2020 у спарві № 400/53/20 суд установив відсутність передбачених статтею 378 Кодеску адміністративного судочинства Україин підстав для відстрочення виконання рішення суду. Зокрема, перш за все, боржник не має наміру виконувати рішення суду від 16.03.2020. Крім того, боржник не навів суду обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не підтвердив їх належними і допустимими доказами.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України і може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Дата складення повного судового рішення - 26 травня 2020 року.

Суддя В.В. Птичкіна