Справа № 640/2026/20
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року місто Київ №640/2026/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () від 19.11.2019 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії по інвалідності ІІІ групи з числа ліквідаторів ЧАЕС на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () призначити та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію по втраті годувальника з 14.11.2019 в розмірі 50 відсотків від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Позовні вимоги вмотивовані тим, що звернувшись до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності III групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» або Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника за відсутністю підстав та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - за недоцільністю. Позивачка не погоджується з таким рішенням та діями відповідача та вважає, що вони є необґрунтованими.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу протягом 15 днів надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначено, що позивач звернулась до управління з заявою щодо переведення на пенсію по втраті годувальника, особи яка отримувала довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено такого виду пенсії, а тому проведення такого переходу на пенсію по втраті годувальника не є доцільним.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності III групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб 17.10.1976 . (а.с. 16 )

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 . (а.с. 15)

Факт спільного проживання та ведення господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується довідкою від 27.09.2019 №419. (а.с.17)

Позивач 14.11.2019 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення з пенсії по інвалідності III групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» або Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 28.12.2019 №312648/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що відповідно до статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено призначення пенсії в разу втрати годувальника в зв`язку із смертю особи, яка отримувала довічне грошове утримання відповідно до норм Закону України « Про судоустрій та статус суддів».

Також, в листі зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління та отримує пенсію по інвалідності III групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6899,06 грн. Головним управлінням було проведено розрахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами архівної пенсійної справи померлого годувальника гр. ОСОБА_2 , відповідно до якого розмір пенсії в разі втрати годувальника становитиме 5 157,12 грн., що є меншою ніж розмір пенсії, яку отримує позивач, а тому проведення переходу на пенсію в разу втрати годувальника є недоцільним.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, а свої законні права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на вибір пенсії передбачено статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, з інвалідності, за втрати годувальника), призначають один з цих видів пенсій за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно з частиною першою статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку в втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Щодо посилань відповідача на те, що при розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника не може враховуватись розмір отримуваного годувальником щомісячного довічного утримання на час настання смерті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка була призначена чоловіку позивача, у зв`язку із звільненням у відставку, та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.

Відтак, право на переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який не містить ніяких виключень щодо годувальників.

Крім того, слід зазначити, що відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об`єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною виплатою за рахунок державних коштів.

Не є спірним, що чоловік позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримував щомісячне довічне грошове утримання судді, і позивач, яка перебувала на його утриманні, має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з розміру 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час смерті годувальника - ОСОБА_2 , яка повинна виплачуватися територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України, як захід матеріального забезпечення.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, саме положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідач у відзиві посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась із заявою щодо переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до норм Закону України «Про судоустрій та статус суддів», проте Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено такого виду пенсії.

Суд зазначає, що матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 14.11.2019. в якій вона просить про переведення з пенсії по інвалідності III групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» або Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому відповідно до пункту 3 частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

Також, відповідачем в листі від 28.12.2019 №312648/03 зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління та отримує пенсію по інвалідності III групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6899,06 грн. Головним управлінням було проведено розрахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами архівної пенсійної справи померлого годувальника гр. ОСОБА_2 , відповідно до якого розмір пенсії в разі втрати годувальника становитиме 5 157,12 грн., що є меншою ніж розмір пенсії, яку отримує позивач, а тому проведення переходу на пенсію в разу втрати годувальника є недоцільним.

Суд зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2020 витребувано від відповідача належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_2 , проте на виконання ухвали суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві жодних документів, крім відзиву на позов, не надано, а тому суд не приймає до уваги твердження відповідача, що ним було проведено розрахунок пенсії, відповідно до якого розмір пенсії позивача зменшиться в разі переходу на пенсію по втраті годувальника.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При розгляді справи суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини, в рішеннях якого у справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», «Пічкур проти України» зазначено, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці Європейського Суду з прав людини напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручанням у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою Європейського Суду з прав людини не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить «особистий та надмірний тягар» для особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, виходячи з розміру 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час смерті годувальника, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з пенсії по інвалідності ІІІ групи з числа ліквідаторів ЧАЕС на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке отримував померлий чоловік позивачки ОСОБА_4 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська,16, ) призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) починаючи з 14.11.2019, з урахуванням раніше проведених виплат.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16, ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.