Справа № 460/1129/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1129/19 пров. № А/857/2187/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року (головуючий суддя Махаринець Д.Є., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області в якому просила визнати протиправним та скасування розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації «Про звільнення ОСОБА_1 » від 08 травня 2019 року № 49-к, поновити на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 09 травня 2019 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 09 травня 2019 року по дату прийняття судом у цій справі рішення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовно розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації «Про звільнення ОСОБА_1 » від 08 травня 2019 року № 49-к. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області з 09 травня 2019 року. Стягнуто з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (вул. Центральна,11, смт. Зарічне, Рівненська область, 34000, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 51461,90 грн. (п`ятдесят одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня дев`яносто копійок) (сума вказана без урахування податків та обов`язкових платежів, які підлягають утриманню під час їх виплати). В задоволенні решти позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 19378 (дев`ятнадцять тисяч триста сімдесят вісім) грн. 10 коп. відмовлено.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року стягнуто з Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (вул. Центральна,11, смт. Зарічне, Рівненська область, 34000, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 12228,57 грн грн. (дванадцять тисяч двісті двадцять вісім гривень п`ятдеят сім копійок) (сума вказана без урахування податків та обов`язкових платежів, які підлягають утриманню під час їх виплати).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Зарічненська районна державна адміністрація Рівненської області оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права і просила скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, які були надані відповідачем, зокрема, листу Зарічненської районної державної адміністрації від 24.04.2019 за № вих. 1154/01-28/19, яким ОСОБА_1 було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС управління соціального захисту населення, та акту про відмову від запропонованої посади від 06 травня 2019 року, згідно з яким позивач відмовилась від запропонованої їй вищеназваної посади в управлінні соціального захисту населення районної державної адміністрації.

Апелянт вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що відповідно до розпорядження голови Зарічненської РДА «Про внесення змін до структури районної державної адміністрації» від 31.01.2019 № 14-к не відбулось скорочення штату працівників. Скорочення граничної чисельності дійсно не мало місце, однак скорочення штату відбулось. Поняття «скорочення штату» та «скорочення чисельності працівників» не є тотожніми. Така думка, зокрема, висловлена у листі Мінпраці від 07.04.2011. №114/06/187-11.

Лист Мінпраці № 162/06/187-07 від 27.06.207 містить визначення штатного розпису. Цим листом штатний розпис визначається як документ, який встановлює на підприємстві, в організації, установі структуру, штати та посадові оклади працівників. У ньому містяться назви посад, чисельність працівників та оклади щодо кожної посади.

Схоже визначення містить і Наказ №356 від 27.10.2006 ГУ Держслужби України. Відповідно до цього Наказу, штатний розпис є переліком посад в установі (організації) з зазначенням їх кількості та розмірами посадових окладів.

Затверджується штатний розпис наказом керівником підприємства, установи, організації.

Отже, скорочення штату це є не що інше, як зміна штатного розпису у бік зменшення. Це може бути здійснено шляхом ліквідації деяких посад, або шляхом зменшення кількості штатних одиниць за деякими посадами.

Натомість, чисельність працівників являє собою кількісний склад працівників. Тобто скорочення їх чисельності передбачає зменшення кількості працівників без зміни штатного розпису.

Таким чином, при скороченні штату неодмінно звільняються працівники, які займали посади, що ліквідуються без можливості згодом прийняти на ці посади працівників. Натомість, при скороченні чисельності працівників, звільняються працівники, що займали певні посади. Посади ж залишаються вакантними.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно ухвал Вищого адміністративного суду від 23.07.2015 та від 14.06.2016 у справі № 817/989/13-а, у лютому 2013 року позивача було вперше незаконно звільнено відповідачем з посади начальника відділу у справах сім`ї та молоді Зарічненської РДА після проведеної розпорядженням голови Зарічненської районної державної адміністрації «Про впорядкування структури районної державної адміністрації» від 23.11.2012 №142-к реорганізації структурних підрозділів.

Згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2014 року у справі №817/2095/14 управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА також було припинене, а саме, як встановлено судом в цій справі, фактично було здійснено розподіл управління освіти, молоді та спорту РДА на два підрозділи - відділ освіти та сектор у справах молоді та спорту РДА. Судом встановлено в цій справі, що положення про відділ освіти та положення про сектор у справах молоді та спорту було розроблено на базі положення про управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА, тобто лише розділені повноваження відділу освіти та повноваження у сфері діяльності молоді та спорту.

Згідно положення про сектор у справах молоді та спорту, розпоряджень голови Зарічненської районної державної адміністрації від 10.04.2019 № 88, від 06.04.2018 р. № 95, додатку 1 до Програми «Заходи з виконання Районної програми оздоровлення та відпочинку дітей на період до 2022 року» сектор у справах молоді та спорту Зарічненської РДА починаючи із 2014 року діє і на даний час, та фактично виконує функції і завдання, які перейшли до цього сектору від управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА, в яке, в свою чергу, ще раніше, ці функції перейшли у 2013 році, в тому числі від відділу у справах сім`ї та молоді, де і працювала позивач.

Також, як встановлено судом, відповідач як орган державної влади починаючи із 2013 року і по даний час не відмовився від виконання завдань та функцій, які виконував відділ у справах сім`ї та молоді Зарічненської РДА, на посаді начальника якого до незаконного звільнення працювала позивач, усі ці функції, за винятком лише однієї щодо організації оздоровлення і відпочинку дітей, яку відповідач лише у 2019 році передав до управління соціального захисту населення, продовжує виконувати Сектор у справах молоді та спорту Зарічненської РДА, а тому саме з урахуванням вимог ч.4 ст.78 КАС України та встановлених судовими рішеннями обставин суд першої інстанції вірно вважав, що саме у Секторі у справах молоді та спорту Зарічненської РДА збереглася керівна посада позивача, яку раніше обіймала позивач до незаконного звільнення.

Згідно ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2017 у справі № 817/81/17 відповідач після поновлення позивача на посаді на підставі судового рішення фактично збережену посаду позивача їй не надав, натомість ще двічі незаконно звільнив з посади, а також своїми розпорядженнями застосував ряд інших дисциплінарних стягнень, які як протиправні були скасовані судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Згідно постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 у справі №817/892/16, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 у справі №817/1938/17, листа Міжрегіонального управління Національного агенства України з питань державної служби від 05.03.2019 після неодноразового поновлення позивача на посаді внаслідок незаконних звільнень позивач прибувала на службу в Зарічненську РДА, тривалий період в робочий час знаходилась у визначеному їй робочому місці, однак їй ненараховувалась та невиплачувалась відповідачем заробітна плата, натомість стягувалась лише в судовому порядку за зверненням позивача із відповідними адміністративними позовами, а також були порушені відповідачем й інші права позивача як державного службовця.

Розпорядженням голови Зарічненської райдержадміністрації «Про поновлення ОСОБА_1 » від 26.12.2018р. № 129-к, позивача звільнено з посади і поновлено на посаді за рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі №1740/1823/18, однак їй знову не було надано керівну посаду в секторі молоді та спорту Зарічненської РДА, яка, як встановлено, фактично збереглася в цьому секторі після декількох реорганізацій, натомість розпорядженням голови Зарічненської райдержадміністрації «Про попередження ОСОБА_1 » від 01.02.2019 № 15-к позивача було попереджено про наступне вивільнення, та що й було реалізовано відповідачем спірним розпорядженням про звільнення позивача.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції вірно врахував, що у пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці.

За змістом роз`яснень, які містяться у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Видаючи спірне розпорядження про звільнення позивача з посади відповідач виходив із змін в структурі відповідача, викликаними розпорядженням відповідача від 31.01.2019 р. № 14-к, та реалізацію розпорядження голови обласної державної адміністрації від 11.02.2019 № 96 «Про передачу функцій щодо організації оздоровлення та відпочинку дітей», на виконання чого цю функцію щодо оздоровлення та відпочинку дітей було передано до іншого структурного підзрозділу.

Як з`ясовано судом першої інстанції, що згідно листа Зарічненської районної державної адміністрації від 08.02.2019 р. № вих 466/01-17/19 та положення про сектор у справах молоді та спорту Зарічненської РДА, в якому починаючи із 2014 року фактично збереглась посада позивача, організація оздоровлення та відпочинку дітей це лише одна із декількох покладених спочатку на відділ у справах сім`ї та молоді, а пізніше на сектор у справах молоді та спорту функцій.

Судом встановлено, що фактично утворення відділу у справах сім`ї та молоді у 2019 році у зв`язку із поновленням позивача на посаду судовим рішення внаслідок чергового незаконного звільнення позивача з посади, мало суто формальний характер оскільки після повного припинення відділу у 2013 році із проведенням реєстраційних дій його роботу не було відновлено, практична реалізація функцій і завдань відділу відповідачем не була забезпечена, натомість в цей же самий час усі ці функції і завдання відділу у справах сім`ї та молоді фактично і реально виконував інший структурний підрозділ відповідача - сектор у справах сім`ї та молоді, і з метою виконання сектором цих завдань були прийняті відповідні програми із забезпеченням сектора коштами, натомість після формального утворення відділу у справах сім`ї та молоді одразу ж відповідач прийняв інше розпорядження про його припинення а позивача повідомив про наступне вивільнення.

Як вірно враховано судом, що зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідація, реорганізація, або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників є правом власника або уповноваженого ним органу, однак це не має бути підставою для зловживання та незаконного звільнення працівників, а тому КЗпП України передбачені гарантії для захисту трудових прав.

Судами вже встановлено факт збереження керівної посади позивача після проведеної реорганізації і та обставина, що ця посада позивача збереглася у секторі молоді та спорту Зарічненської РДА об`єктивно підтверджується дослідженими судом доказам, зокрема, положенням про цей сектор, та встановленими судовими рішеннями обставинами, які вже не потребують доказування.

Згідно п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Згідно розпорядження голови Зарічненської райдержадміністрації «Про внесення змін до структури районної державної адміністрації» від 02.01.2019 № 1-к гранична чисельність працівників апарату та структурних підрозділів районної державної адміністрації станом на 02.01.2019 становила 101,25 одиниць (тобто на момент, коли було утворено відділ у справах сім`ї та молоді і введено його в штат з метою виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді)

Відповідно до розпорядження голови Зарічненської РДА «Про внесення змін до структури районної державної адміністрації» від 31.01.2019 № 14-к, яким голова адміністрації розпорядився припинити відділ у справах сім`ї та молоді після його утворення, та граничної чисельності працівників апарату та структурних підрозділів районної державної адміністрації станом на 31.01.2019, в редакції цього розпорядження, разом по райдержадміністрації також передбачено 101,25 штатних одиниць.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача не було правових підстав для звільнення позивача з посади на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», оскільки скорочення штату або чисельності працівників Зарічненської РДА фактично не було, а факт збереження у відповідача після припинення відділу у справах сім`ї та молоді посади, яку обіймав позивач, вже встановлено, як і підтверджується факт збереження у відповідача функцій і завдань цього відділу.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому, суму податку з доходів фізичних осіб та військовий збір, які підлягають утриманню і із середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача та сплаті до відповідного бюджету, зобов`язана відповідно до вимог Податкового кодексу України нарахувати, утримати і сплатити до відповідного бюджету саме Зарічненська районна державна адміністрації як роботодавець (юридична особа, яка нараховує і виплачує заробітну плату фізичній особі).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі №817/1137/18 за позовом ОСОБА_1 до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення матеріального забезпечення та визнання бездіяльності протиправною, встановлено, що середньомісячний розмір заробітної плати ОСОБА_1 у січні 2018 року з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 №24 «Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році» мав становити 10120,00 грн. (6500,00 грн. посадовий оклад + 3120,00 грн. надбавка за вислугу років + 500,00 грн. надбавка за ранг) - сума без урахування податків та обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати заробітної плати працівнику.

З 16.02.2019 набула чинності постанова КМУ «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2019 році» від 06.02.2019 №102, згідно з якою збільшено посадові оклади для працівників держорганів.

В пункті 8 Прикінцевих положень «Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629 прописано норму, згідно з якою у 2019 році для визначення посадових окладів, зарплати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина має застосовуватися прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений на 1 січня 2018 року 1762 грн.).

Із 01.01.2019 мінімальний розмір посадового окладу групи 9 у держорганах, юрисдикція яких поширюється на територію одного чи декількох районів, міст обласного значення не може бути меншим, ніж 2 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (абз. 2 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889).

Таким чином, мінімальний посадовий оклад на держслужбі з 01.01.2019 має становити: 1762 х 2 = 3524 грн.

Згідно з даною постановою, коефіцієнт для керівника самостійного відділу території одного району становить 1,93, що становить 6801,32грн. (3524Ч1,93=6801,32)

Згідно примітки до Схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році (у коефіцієнтах) затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 лютого 2019 року № 102) у разі коли посадовий оклад визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до 10 гривень (крім мінімального розміру посадового окладу групи 9).

Тобто з урахуванням вищенаведеного та вказаної примітки розмір посадового окладу позивача становить 6800 грн. (1 грн. 32 коп. слід відкинути).

Згідно ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу» надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі №817/1137/18 встановлено, стаж державної служби позивача на час розгляду справи у суді становить 16 років, а тому, як зазначив суд, належна позивачу надбавка за вислугу років на державній службі становить 48% від посадового окладу.

На час розгляду справи судом першої інстанції стаж державної служби позивача від часу розгляду справи №817/1137/18 та даних служби позивача ще, відповідно, збільшився на 1 рік і становить 17 повних років. Але оскільки більше 50 % надбавка за вислугу років не може становити (17Ч3=51 %), то належна позивачу надбавка за вислугу років відповідно до вимог ст.52 Закону України «Про державну службу», встановлених обставин у рішенні по справі №817/1137/18 та збільшеної на даний час вислуги років позивача становить не 48 % від посадового окладу.

Відповідно, 50% від посадового окладу позивача становить 3400 грн. (6800 Ч 0,50 = 3400).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі №817/1137/18 встановлено, що позивачу присвоєний 6 ранг державного службовця, надбавка до посадового окладу за який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 встановлена на рівні 500 грн.

В нинішній редакції цієї постанови ця надбавка за 6 ранг залишилась незмінною - 500 грн.

Таким чином, розмір середньоїмісячної заробітної плати позивача у 2019 році з урахуванням вищезазначених змін щодо оплати праці державних службовців у 2019 році, становить 10 700 грн. (6800 + 3400 + 500=10 700).

Суд апеляційної інстанції погоджується з розміром середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначеним у рішенні суду першої інстанції та додатковому рішенні.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року по справі № 460/1129/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Н. В. Ільчишин
Т. І. Шинкар