Справа № 751/3094/20
Суддя: Яременко І. В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/3094/20
Провадження №2-а/751/77/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

Яременко І. В.

розглянувши в порядку прийняття матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування тимчасового вилучення, -

В С Т А Н О В И Л А:

13.05.2020 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Північної митниці Держмистлужби, в якому просить: визнати протиправним та скасувати тимчасове вилучення 05.05.2020 Північною митницею Держмитслужби, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0373/10200/20 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483 МК України, автотранспортного засобу марки Mercedes Benz, д.н.з. НОМЕР_1 та документів, які необхідні для подальшого митного оформлення цього транспортного засобу, що вилучені за протоколом про порушення митних правил від 05.05.2020 № 0373/10200/20 в п.п. 1-7 Розділу «Назва вилученого документа, його особливі ознаки», які повернути ОСОБА_1 для їх подальшого митного оформлення.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У свою чергу, п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до частини 2 статті 486 та статті 487 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням (опротестуванням); провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом статті 488, 494 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Так, зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що зазначений у позові спір виник у зв`язку зі складанням уповноваженою особою відповідача протоколу про порушення митних правил № 0373/10200/20 від 05.05.2020 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України.

Статтею 508 Митного кодексу України передбачено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться із метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальні дій належать: 1) складання протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за про порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витяг з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до ч. 2 ст. 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями).

Згідно з частиною 1 статті 527 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що після складання протоколу про порушення митних правил, зокрема, передбачених ст. 483 Митного кодексу України, відповідні матеріали розглядаються судом (суддею) при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, за наслідками розгляду яких приймається одне з рішень, передбачених Законом, а саме ст. 527 Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів. Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про порушення митних правил здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Враховуючи вищевикладене, доходжу висновку, що оскаржуваний протокол про порушення митних правил не є індивідуальним актом (рішенням) суб`єкта владних повноважень в розумінні ст. 4 КАС України, оскільки останній, сам по собі, не несе для позивача негативних наслідків, а відтак і не порушує його прав.

Натомість, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні ст. 495 МК України, є доказом по справі про порушення митних правил. Питання щодо правильності складання протоколу про порушення митних правил, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному Митним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Тобто питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про порушення митних правил здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Отже, протокол про порушення митних правил підлягає розгляду уповноваженим на це органом та за наслідками його розгляду, уповноваженим органом приймається одне з рішень (постанов) передбачених ст. 527 МК України.

Тобто, протокол про порушення митних правил лише фіксує таке порушення, але безпосередньо не несе для особи негативних наслідків, а відтак, не порушує її прав. Саме постанова у справі про порушення митних правил є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо впливає на права та обов`язки винної особи.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що даний спір не є публічно-правовим, оскільки головним державним інспектором ВОР УЗПК та ПМП Північної митниці Держмитслужби Терещенка С.В. при складанні протоколу здійснювалися не владні повноваження, а процесуальні, які підлягають оцінці та врахуванню, як одного з доказів при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічну правову позицію наведено Верховним Судом в постанові від 11 вересня 2018 року в справі №814/701/18.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне відмовити позивачу у відкритті провадження у справі за його позовною заявою з підстав, визначених п. 1 ч. 1ст. 170 КАС України, так як позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 19, 170, 171, 243, 248 КАС України, Митним кодексом України, суддя

У Х В А Л И Л А

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування тимчасового вилучення.

Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцати днів з дня її винесення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Яременко