Справа № 540/1269/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/1269/19
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В.,Танасогло Т.М.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство «Київреклама» про визнання дій протиправними, скасування індивідуальних актів та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на безпідставність тверджень відповідача про протиправність його дій по використанню транспортного засобу для поширення реклами, протиправність вимоги здійснити демонтаж конструкції рекламного засобу, просив суд: - визнати протиправними та скасувати наказ відповідача «Про демонтаж рекламних засобів» від 21 травня 2019 № 710 та видану ним письмову вимогу від 21 травня 2019 №005273-19;

- визнати протиправними дії відповідача щодо підготовки та проведення демонтажу рекламного засобу на транспорті марки - ГАЗ, модель - 33021, державний знак - НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_1 , та дії щодо здійснення автодозвону на номери телефону позивача та його клієнтів ( НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ), зобов`язати відповідача утриматися від вчинення цих дій.

За наслідками розгляду адміністративного позову Херсонським окружним адміністративним судом 09 вересня 2019 ухвалено рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції: визнав протиправним та скасував наказ Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про демонтаж рекламних засобів» від 21 травня 2019 № 710 та видану ним письмову вимогу від 21 травня 2019 № 005273-19; визнав протиправними дії Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо здійснення автодозвону на номери телефону ОСОБА_1 та його клієнтів ( НОМЕР_2 НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ). У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Приймаючи означене рішення суд попередньої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, державний номер НОМЕР_1 . Доказів порушення вимог безпеки при розміщенні реклами на транспорті та правил дорожнього руху відповідачем не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про рекламу» дія цього Закону не поширюється на оголошення фізичних осіб, не пов`язані з підприємницькою діяльністю. Відповідачем не надано доказів пов`язаності оголошень з підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 , тому, позивач не потребує отримання дозволу на розміщення реклами.

Вимогу про визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення автодозвону на номери телефону позивача та його клієнтів, суд першої інстанції визнав похідною від першої вимоги, тому задовольнив.

В апеляційній скарзі Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, не урахування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказав на те, що в розумінні абзацу 12 ст. 1 та ст. 18 Закону України «Про рекламу» не потребує отримання дозволу на розміщення реклами, зокрема, на транспорті, який віднесено до загального користування, метрополітену. Враховуючи, що належний ФОП ОСОБА_1 автомобіль спеціально пристосований саме для розміщення зовнішньої реклами на всій площі своєї поверхні та за будь-яким іншим функціональним призначенням не використовується, тому цей рекламний засіб є спеціальною конструкцією, що відноситься до носіїв зовнішньої реклами у розумінні абзацу 6 ст. 1 Закону України «Про рекламу». Відповідно до п. 45-46 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 №2067 контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Стосовно здійснення автодозвону на номери телефону ФОП ОСОБА_1 , Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), не заперечуючи самого факту, послалось на наступні аргументи - застосування автодозвону не є заходом притягнення до відповідальності чи видом стягнення, а також заходом блокування номеру абонента. Це засіб інформування осіб про виявлені випадки порушення вимог та обмежень у сфері благоустрою території міста в частині розміщення засобів зовнішньої реклами, реклами на транспорті з метою стимулювання їх власників до самостійного усунення порушень.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство «Київреклама» майже дослівно скопіювавши доводи апеляційної скарги Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), просить суд скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на з`ясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про рекламу» 270/96-ВР запроваджує засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» № 270/96-ВР визначено терміни, які вживаються в такому значенні: «…реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару;

зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг;

реклама на транспорті - реклама, що розміщується на території підприємств транспорту загального користування, метрополітену, зовнішній та внутрішній поверхнях транспортних засобів та споруд підприємств транспорту загального користування і метрополітену;

рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача;

рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження;

розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами…».

У свою чергу статтею 2 цього ж Закону, встановлено сферу застосування Закону:

« 1. Цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

2. Дія цього Закону не поширюється на відносини, пов`язані з розповсюдженням інформації, обов`язковість розміщення та оприлюднення якої визначено іншими законами України.

3. Дія цього Закону не поширюється на оголошення фізичних осіб, не пов`язані з підприємницькою діяльністю».

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що саме Законом України «Про рекламу» № 270/96-ВР врегульовано правовідносини пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України, у тому числі і розповсюджувачів реклами розміщеної на зовнішній та внутрішній поверхнях транспортних засобів. Виключенням є оголошення фізичних осіб, не пов`язані з підприємницькою діяльністю.

За змістом частини першої статті 16 Закону України «Про рекламу» № 270/96-ВР розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах провадиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам: «розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків;

освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків;

у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію».

Частиною 3, 4, 5 статті 16 Закону України «Про рекламу» передбачені певні заборони в розташовуванні засобів зовнішньої реклами, а саме: «…на пішохідних доріжках та алеях;

у населених пунктах на висоті менш ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття, якщо їх рекламна поверхня виступає за межі краю проїжджої частини;

поза населеними пунктами на відстані менш ніж 5 метрів від краю проїжджої частини.

4. Розміщення зовнішньої реклами на пам`ятках національного або місцевого значення та в межах зон охорони цих пам`яток, історичних ареалів населених місць здійснюється відповідно до цього Закону на підставі дозволів, які оформляються за участю органів виконавчої влади, визначених Законом України «Про охорону культурної спадщини».

5. Перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений цим Законом, є вичерпним».

Стаття 18 Закону України «Про рекламу» регламентує порядок розміщення реклами на транспорті: « 1. Розміщення реклами на транспорті погоджується лише з власниками об`єктів транспорту або уповноваженими ними органами (особами). При погодженні розміщення реклами на транспорті втручання у форму та зміст реклами забороняється.

2. Розміщення реклами на транспорті повинно відповідати вимогам безпеки та правил дорожнього руху.

3. За умови розміщення реклами на транспорті з дотриманням вимог безпеки і правил дорожнього руху забороняється вимагати від власників транспортних засобів отримання дозволів, погоджень, інших документів щодо розміщення реклами.

4. Забороняється розміщення на транспортних засобах:

реклами, яка повторює чи імітує кольорографічні схеми спеціальних та оперативних транспортних засобів;

реклами із нанесенням світлоповертаючих матеріалів;

реклами, яка супроводжується звуковими чи світловими сигналами.

Забороняється розміщувати рекламу на скляних (прозорих) поверхнях транспортних засобів, за винятком випадків, коли для цього використовуються матеріали, які забезпечують безперешкодний огляд з салону транспортного засобу.

5. Забороняється розповсюдження реклами через радіотрансляційні або інші звукові мережі сповіщання пасажирів у транспортних засобах громадського користування, на станціях метрополітену, вокзалах, в портах та аеропортах, за винятком розповсюдження соціальної реклами».

В свою чергу, за правилами частин першої та третьої статті 18 Закону № 270/96-ВР розміщення реклами на транспорті погоджується лише з власниками об`єктів транспорту або уповноваженими ними органами (особами).

За умови розміщення реклами на транспорті з дотриманням вимог безпеки і правил дорожнього руху забороняється вимагати від власників транспортних засобів отримання дозволів, погоджень, інших документів щодо розміщення реклами.

Таким чином законодавець розрізняє за контентом, вимогами стосовно отримання дозволів, місцем розміщення, контролю щодо встановлення рекламу на транспорті та зовнішню рекламу.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю пов`язаною з рекламою та 31 липня 2018 був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно із КВЕД позивач здійснює такі види діяльності:

- 73.11 рекламні агентства. Цей клас включає повний набір рекламних послуг (тобто за допомогою власних можливостей або на договірній основі), у тому числі консультаційні послуги, послуги зі створення продукту, виробництва рекламних матеріалів, їх купівлі, утому числі:

- створення та проведення рекламних компаній;

- створення та розміщення реклами в газетах, в періодичній пресі, на радіо та телебаченні, в ресурсах мережі Інтернет та інших засобах масової інформації;

- створення та розміщення засобів реклами на відкритому повітрі, наприклад, білбордів, панелей, бюлетенів, рекламних рамок, віконного оформлення, виставочних залів: - розміщення реклами на транспортних засобах тощо;

- аерореклама;

- розповсюдження або доставка рекламного матеріалу або рекламних зразків;

- створення стендів та інших виставочних структур та місць;

- проведення маркетингових компаній та інших рекламних послуг з метою залучення та утримання клієнтів: - просування товарів;

- реклама в місці продажу;

- реклама за допомогою прямої пошти; - маркетингові консультації.

- 63.99 надання інших інформаційних послуг, не віднесених до інших угрупувань. Цей клас включає: - надання інформаційних послуг по телефону з використанням комп`ютерної технології; надання послуг з пошуку інформації за винагороду або на основі контракту; - надання послуг з добору новин і матеріалів із преси (недійний моніторинг) тощо;

- 70.22 консультування з питань комерційної діяльності;

- 73.12 посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.

Цей клас включає: розміщення реклами в засобах масової інформації, тобто продаж або перепродаж часу та місця для різних видів реклами в засобах масової інформації.

- 63.11 оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність.

Наведене спростовує висновок суду першої інстанції, щодо відсутності доказів пов`язаності розповсюдженої реклами з підприємницькою діяльністю ОСОБА_1 . Створення та розміщення засобів реклами, надання рекламних послуг входить до переліку дозволеної діяльності позивача.

В позові зазначено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки ГАЗ, модель 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 . Особливі відмітки транспортного засобу - ізотермічний. Невід`ємною частиною транспортного засобу є відео дисплейний екран, вмонтований в борт транспортного засобу, за допомогою якого позивач здійснює трансляцію рекламних та інших роликів на відео дисплейний екран під час стоянки транспортного засобу.

Як вбачається з позову та наданої позивачем фото фіксації, він здійснює свою рекламну діяльність в населених пунктах шляхом встановлення модернізованого ним під екран автомобілю на вулицях, паркувальних майданчиках, біля житлових масивів.

При цьому, за способом розповсюдження рекламної продукції, ця реклама має ознаки не реклами на транспорті, а зовнішньої реклами, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

У випадку, що розглядається автомобіль використовується ОСОБА_1 не як засіб пересування, переміщення пасажирів, вантажів, а як рекламоносій, що розміщується його власником без додержання правил розміщення зовнішньої реклами.

Відмінною рисою реклами на транспорті є те, що вона може розміщуватися на території підприємств транспорту загального користування, метрополітену, зовнішній та внутрішній поверхнях транспортних засобів та споруд підприємств транспорту загального користування і метрополітену, тобто виконує другорядну роль поряд з основною діяльністю - перевезення вантажів та пасажирів.

Транспортний засіб засобу марки ГАЗ, модель 33021, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , використовується підприємцем тільки як засіб переміщення відео дисплейного екрану для здійснення трансляції рекламних та інших роликів на відкритій місцевості.

Таким чином, системний аналіз наданих доказів і пояснень підводить суд апеляційної інстанції до висновку, що характер діяльності позивача, як розповсюджувача реклами на рекламо носіях, є його підприємницькою діяльністю, а засоби, які він використовує, за своєю формою і способом розповсюдження відносяться до зовнішньої реклами.

В свою чергу, згідно із пунктами 45-47 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067 контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

У разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

У разі невиконання цієї вимоги орган, який здійснює контроль, подає інформацію спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розповсюджувач зовнішньої реклами, винний у порушенні цих Правил, несе відповідальність згідно із законодавством.

Посилання позивача на лист Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 06 червня 2019 №В-3163/К-2319, як на підставу правомірності його дій стосовно розміщення реклами на транспорті, суд апеляційної інстанції відхиляє. Наведений вище державний орган не має повноважень тлумачення норм закону та надання роз`яснень стосовно застосування положень нормативно-правових актів про що і зазначено в абзаці третьому названого листа (Т.1а.с. 20).

Відповідно до п.1.5 - 1.7 Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням №37/6253 Київської міської ради від 22 вересня 2011: « 1.5. Чинність цього Порядку поширюється на всю територію міста Києва, включаючи розташування РЗ на будинках (будівлях) і спорудах, на відкритих майданчиках, на міських вулицях (дорогах), площах тощо, у зелених зонах, на елементах вуличного обладнання, на зовнішніх та внутрішніх поверхнях підземних переходів, інших об`єктах, розташованих на відкритій місцевості, незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування.

1.6. Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) має право проводити інвестиційні конкурси, в тому числі ті, які передбачають умови розміщення зовнішньої реклами, реклами на транспорті комунальної власності та реклами в ліфтах будинків комунальної власності на будь-якому об`єкті комунальної власності в м. Києві.

1.7. Цей Порядок є обов`язковим для виконання всіма суб`єктами, що здійснюють розміщення зовнішньої реклами, реклами на транспорті комунальної власності та реклами в ліфтах будинків комунальної власності на території міста Києва».

За таких підстав, ОСОБА_1 , як розповсюджувач зовнішньої реклами, що встановлена на підлаштованому для цього засобі (конструкції), зобов`язаний отримати дозвіл на її розміщення Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а за відсутності такого дозволу і погодження, несе відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 17 Порядку Демонтаж у цьому Порядку означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення рекламного засобу (надалі в Порядку застосовується абревіатура - РЗ) разом з основою від місця їх розташування та транспортування на спеціально відведені території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання РЗ не передбачає переходу права власності на них до територіальної громади міста Києва.

Демонтаж РЗ є засобом протидії порушенню прав територіальної громади міста Києва щодо надання у тимчасове користування місць (для розміщення РЗ) або усунення порушень договірних зобов`язань розповсюджувачами реклами за договорами про надання у тимчасове користування місць (власниками та/або законними користувачами РЗ), а також засобом усунення порушень в інших випадках.

Демонтаж РЗ здійснюється відповідно до цього Порядку у таких випадках, зокрема б) у разі виявлення самовільно встановлених РЗ.

Демонтаж РЗ у випадках, встановлених пунктом 17.2 цього Порядку, здійснюється на підставі наказу дозвільного органу.

У вказаних у пункті 17.2 цього Порядку випадках (крім випадку, коли власника РЗ неможливо встановити) демонтаж РЗ має бути проведений власниками (законними користувачами) РЗ самостійно за - власний рахунок в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП "Київреклама" про усунення порушень вимог порядку розміщення зовнішньої реклами.

Вимога направляється у письмовій формі поштою з повідомленням про вручення або вручається представнику розповсюджувача реклами особисто під підпис. У випадках, передбачених підпунктами а), б), г), д), ж), з) пункту 17.2 цього Порядку до вимоги додається акт, в якому зафіксовані виявлені порушення, за підписом представників дозвільного органу та/або КП "Київреклама".

Розповсюджувач реклами зобов`язаний протягом трьох днів або в термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП "Київреклама", з моменту отримання вимоги усунути зазначені у вимозі порушення та повідомити в цей же строк дозвільний орган в письмовій формі.

Якщо розповсюджувач реклами самостійно не усунув виявлені порушення у термін, вказаний у вимозі дозвільного органу чи КП "Київреклама", здійснюється демонтаж РЗ.

У разі необхідності демонтажу РЗ дозвільний орган складає перелік РЗ, що підлягають демонтажу, затверджує його наказом та направляє до КП "Київреклама" для забезпечення його виконання.

Так як позивач здійснював свою господарську діяльність без отримання дозволу на розміщення та розповсюдження реклами в м. Києві, вимога №005273 від 21 травня 2019 і наказ №710 від 21 травня 2019 Управління з питань реклами Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) «Про демонтаж рекламних засобів» - є правомірними та обґрунтованими. Процедури, спрямовані на демонтаж встановленого без дозволу та погодження рекламного засобу, відповідають вимогам Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням №37/6253 Київської міської ради від 22 вересня 2011.

Зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо підготовки та проведення демонтажу рекламного засобу на транспорті марки - ГАЗ, модель - 33021, державний знак - НОМЕР_1 , який належить позивачу, та дії щодо здійснення автодозвону на номери телефону позивача та його клієнтів ( НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ), зобов`язання відповідача утриматися від вчинення цих дій - є похідними від частини позовних вимог про визнання протиправними вимоги та наказу, суд апеляційної інстанції відхиляє їх за тих самих підстав.

Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки викладеним вище обставинам справи, не вірно застосував норми Закону, що врегульовують правовідносини, які виникли між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень на час заявленого позову.

Згідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України: «Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є не правильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права».

Оскільки при прийнятті рішення від 09 вересня 2019 Херсонський окружний адміністративний суд не правильно розтлумачив закон, який був застосований, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення повністю та ухвалити нову постанову суду про відмову ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову повністю.

Керуючись: ст. ст. 293, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити повністю.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство «Київреклама» про визнання дій протиправними, скасування індивідуальних актів та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня отримання сторонами повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: