Справа № 333/485/20
Суддя: Дмитрієва М. М.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/485/20
Провадження № 2-а/333/65/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Воронова К.Є.,

справа № 333/485/20

провадження № 2-а/333/65/20

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Інспектор другого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Драний Іван Віталійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, адміністративну справу про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

05 лютого 2020 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора другого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Драного І.В.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

04 лютого 2020 року поліцейський УПП в Запорізькій області ДПП рядовий поліції Драного І.В. виніс відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ЕАК № 2066403, відповідно до якої 04 лютого 2020 року, о 12 годині 54 хвилини, водій транспортного засобу «NISSAN X - TRAIL», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , у м. Запоріжжі по трасі «М-18», 210 км, рухався зі швидкістю 74 км/год., чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху України - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач не згодна із зазначеним рішення, оскільки вважає, що при винесенні постанови поліцейським не були досліджені всі обставини. Так, з оскаржуваної постанови неможливо встановити, що лазерний вимірювач «TruCam» 000549 був зареєстрований у державному реєстрі засобів вимірювальної техніки. Окрім цього, винесення постанови одразу після ніби - то вчинення правопорушення позбавило позивача у повній мірі скористатися передбаченими ст. 258 КУпАП правами.

Просить постанову інспектора 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, рядового поліції Драного Івана Віталійовича від 04 лютого 2020 року серії ЕАК № 2066403 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно неї закрити.

Відзив на позовну заяву

24 лютого 2020 року до суду надійшов відзив, в якому вказано, що 08 серпня 2015 року набрав чинності закон № 596-УІІІ від 14 липня 2015 року, яким внесено зміни до КУпАП щодо права працівників органів та підрозділів Національної поліції стягувати на місті вчинення адміністративного правопорушення штрафи виключно із застосуванням безготівкових пристроїв та право уповноважених органів (посадових осіб) на складання постанови без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що вказує на скорочений розгляд та вирішення справи. Щодо вимірювача швидкості руху, то засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТrиСАМ», який на підставі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05 квітня 2012 року № 437 було зареєстровано у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12 та на підставі позитивних результатів включено до переліку засобів вимірювальної техніки. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки. Окрім цього, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI20/20 є придатним до застосування. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідь на відзив

З наданої 09 квітня 2020 року до суду відповіді на відзив вбачається, що позивач заперечує проти визнання наданих відповідачем до відзиву фото знімку транспортного засобу та відеозапису доказами по справі, оскільки вони не відповідають передбаченим ст. 99 КАУ України, вимогам бо не засвідчені належним чином. Окрім цього, у винесеній відповідачем постанові та фотознімку вказаний різний час ніби - то вчинення адміністративного правопорушення, а саме використання приладу ТrиСАМ, є незаконним, оскільки він відсутній у переліку технічних засобів, дозволених до використання.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами ст. 286 КАС України, призначено судове засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , повідомлена своєчасно та належним чином, не з`явилася, у відзиві на позовну заяву вказано, що вона просить розглядати справу за її відсутністю.

Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання на 14 лютого 2020 року, 17 березня 2020 року, 17 квітня 2020 року та на 22 травня 2020 року, не прибув. Жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Оскільки відповідач, повідомлений належним чином, повторно не з`явився у судове засідання, на підставі ч. 3 ст. 205 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Установлені судом фактичні обставини справи.

04 лютого 2020 року інспектором другої роти другого батальйону УПП в Запорізькій області рядовим поліції Драним І.В. винесено постанову серії ЕАК № 2066403, відповідно до якої 04 лютого 2020 року, о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «NISSAN X - TRAIL», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 по у м. Запоріжжі на трасі М18, 210 км., перевищила встановлені обмеження руху у населеному пункті більш ніж на 20 км/год., а саме рухалася зі швидкістю 74 км/год.. Вимірювання проводилося приладом трукам тс000549, чим порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме порушення швидкості руху у населеному пункті (дозволено не більше 50 км/год.), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулася до суду.

Оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена 04 лютого 2020 року, а позивач звернувся до суду 05 лютого 2020, то встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України строк звернення до суду ним не порушено.

Позиція суду та нормативно - правове обгрунтування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП зокрема віднесено розгляд справи за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; нормативно-правовий акт № 1395 від 07.11.2015" передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно із п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.

Поряд із чим, відповідно до пп. б, г п. 12.6 Правил дорожнього руху, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, зі швидкістю не більше 70 км/год. іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

У постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2066403 місцем вчинення правопорушення є м. Запоріжжя, траса М18, 210 км.

Траса «М-18» (Харків - Сімферополь - Алушта - Ялта) є у розумінні Розділу 33 Правил дорожнього руху трасою міжнародного значення.

За своїм місцем розташування траса проходить через м. Запоріжжя.

Враховуючи викладене, найнижча допустима швидкість руху транспортного засобу становить не більше 70 км/год., що вказує на те, що у разі фактичного руху позивача ОСОБА_1 на зазначеній ділянці автошляху зі швидкістю 74 км./год, воно не є адміністративним правопорушенням за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стосовно правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam 000549, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку.

Проте судом встановлено, що у Реєстрі затверджуваних типів ЗВТ внесений інший тип вимірювальної техніки - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM ІІ.

Більш того, оскаржувана позивачем постанова містить посилання на застосування працівником поліції, відповідачем по справі, вимірювача швидкості «Трукам 000549».

Тобто, судом встановлено розбіжність у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 04 лютого 2020 року допустила порушення Правил дорожнього руху.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доказування в адміністративному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова від 04 лютого 2020 року серії ЕАК № 2066403, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, через скасування рішення суб`єкта владних повноважень провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 241-246, 255, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора другого батальйону другої роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Депратаменту патрульної поліції Драного Віталія Івановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закритті провадження у справі - задовольнити.

Постанову серії ЕАК № 2066403 від 04 лютого 2020 року, винесену інспектором другої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області рядовим Драним Іваном Віталійовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачені процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складено 22 травня 2020 року.

Копію рішення направити учасникам справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва