Справа № 200/2384/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 р. Справа№200/2384/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні допомоги при народженні дитини, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

2 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні допомоги при народженні дитини; зобов`язання призначити та провести виплати ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою від 22 січня 2020 року в порядку та розмірі, що встановлені статтею 12 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач народила дитину на тимчасово непідконтрольній території України у 2015 році, у зв`язку із відсутністю фізичних та фінансових можливостей для виїзду з міста Вахрушеве Луганської області, свідоцтво про народження дитини отримала на підставі рішення суду про встановлення факту народження дитини тільки у січні 2020 року та звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини. Відомості стосовно розгляду заяви не отримала, проте в усному порядку їй було пояснено про відмову у призначенні такої допомоги. Вважає, що відмова у призначенні допомоги позивачу, порушує право дитини на соціальний захист, тому є протиправним.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що заява про призначення допомоги при народження дитини повинна бути подана особою яка претендує на отримання допомоги за формою, встановленою Мінсоцполітики та впродовж 12 календарних місяців після народження дитини. Проте позивачка з питань призначення держаної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 в установленому законом порядку не зверталася, заяву встановленою форми для призначення допомоги не надавала, рішення щодо призначення або відмови у призначенні державної допомоги відповідачем не приймалося. Відповідач вказав, що заява позивачки, що долучена до матеріалів справи, не є належним та допустимим доказом звернення в установленому законом порядку за призначенням державної допомоги при народженні дитини, до того ж звернення надійшло після спливу 12 календарних місяців після народження дитини. Вважає, що позовні вимоги суперечать нормам чинного законодавства України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 20 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справи, призначено судове засідання на 21 квітня 2020 року та витребувано у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року витребувано у сторін докази у справі, відкладено розгляд справ та призначено судове засідання на 21 травня 2020 року.

У судове засідання 21 травня 2020 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , виданим Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області. Позивач є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , виданим 17 січня 2020 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 22 січня 2020 року позивачка взята на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується відповідною довідкою № НОМЕР_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

22 січня ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_1 до відповідача із заявою довільної форми про призначення державної допомоги при народженні дитини, додавши копію свідоцтва про народження дитини, копію паспорту громадянина України, копію довідки внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.

Листом №4-1412 від 4 лютого 2019 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що допомога при народженні дитини призначається за заявою одного із батьків, за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, у разі прострочення терміну для звернення, батькам, які мають право на таку допомогу, необхідно звернутися до суду з вимогою про продовження строку на звернення до органів соціального захисту населення для призначення допомоги при народженні дитини.

Докази направлення цього листа позивачці в матеріалах справи відсутні.

Не погодившись з не призначенням допомоги при народженні дитини позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

На підставі статті 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України Про державну допомогу сім`ям з дітьми від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 3 Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Так, відповідно до п. 10 Порядку № 1751 визначено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Приписами пункту 11 цього порядку передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається:

1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Заява, зазначена у підпункті 1 цього пункту, може бути подана в електронній формі (з використанням засобів телекомунікаційних систем, через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, зокрема з використанням електронного цифрового підпису) структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання заявника. В такому разі факт народження дитини на території України підтверджується за інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманою шляхом електронної взаємодії у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мін`юстом. У разі надходження надісланої з використанням засобів телекомунікаційних систем заяви без електронного цифрового підпису громадянина орган соціального захисту населення повідомляє заявнику, що допомога при народженні дитини призначається лише після підписання у місячний строк зазначеної заяви. У разі непідписання заяви у зазначений строк подається нова заява.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 21 квітня 2015 року № 441 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг» затверджено форму Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, що додається.

З аналізу вимог чинного законодавства, вбачається, що для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Отже, для заяви про призначення допомоги при народженні дитини дійсно передбачена певна форма, визначена Наказом Міністерства соціальної політики України від 21 квітня 2015 року № 441.

Проте, заява ОСОБА_1 не відповідає визначеній формі, до того ж не містить адреси місця проживання заявника, що для внутрішньо переміщених осіб є суттєвою інформацією. Крім того, заява не містить банківських рахунків для перерахунку коштів, що передбачено формою заяви визначеною Наказом №441.

Тобто, позивачем не дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку звернення до управління соціального захисту населення, а саме не подана заява встановленої форми про призначення допомоги при народженні дитини.

Суд зазначає, що надаючи відповідь позивачці від 4 лютого 2020 року відповідач не вирішував питання про призначення або відмову в призначенні допомоги про народженні дитини, а лише роз`яснював позивачу вимоги чинного законодавства стосовно обставин призначення допомоги при народженні дитини.

Таким чином, суд вказує на те, що відповідачем не розглядалась заява (відповідної форми) про призначення допомоги при народженні дитина, та відповідного рішення за результатами розгляду такої заяви не приймалось, а отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, відповідно до вимог статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", має можливість звернутися до відповідача із заявою визначеної форми та відповідними документами.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні допомоги при народженні дитини, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України строки визначені статтею 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв