Справа № 140/3578/20
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3578/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за Фермерського господарства «Ай-Ев» до Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2020 Фермерське господарство «Ай-Ев» (далі - ФГ «Ай-Ев», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач-1),, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (надалі - ГУ ДКСУ у Волинській області, відповідач-2) про стягнення пені, нарахованої за період з 15.03.2017 по 06.03.2020 на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за квітень 2016 року в розмірі 266 370,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, будучи платником податку на додану вартість (далі - ПДВ) 19.05.2016 подав до Луцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року з розрахунком бюджетного відшкодування ПДВ, в графі 20.21 якої вказав суму від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, у розмірі 475531,00 грн.

З метою перевірки правомірності нарахування ФГ «Ай-Ев» бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2016 року, в період з 30.06.2016 до 08.07.2016 посадовими особами Луцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 14.07.2016 № 3304/12-02/39685433, яким встановлено порушення ФГ «Ай-Ев» абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2016 року на суму 475 531,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Луцькою ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.08.2016 № та №, якими ФГ «Ай-Ев» зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 475 531,75 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 118 882,75 грн.

За результатами оскарження ФГ «Ай-Ев» податкових повідомлень-рішень від 02.08.2016 № та № в судовому порядку, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 у справі №803/1443/16, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, позов задоволено повністю, скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.08.2016 №, яким ФГ «Ай-Ев» зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 475 531,75 грн. Рішення набрало законної сили 14.03.2017, а тому грошове зобов`язання по бюджетному відшкодуванню з ПДВ за квітень 2016 року у сумі 475 531,00 грн. є угодженим із 14.03.2017.

Також позивач вказує, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2019, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 17.02.2020 в адміністративній справі №140/2357/19 за позовом ФГ «Ай-Ев» до Головного управління ДФС у Волинській області про зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю, зобов`язано Головне управління ДФС у Волинській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ФГ «Ай-Ев» у розмірі 475 531,00 грн, відповідно до абзацу другого пункту 200.15 статті 200 ПК України.

Позивач звертає увагу, що станом на лютий 2020 року ФГ «Ай-Ев» не виплачено бюджетну заборгованість із ПДВ за квітень 2016 року у сумі 475 531,00 грн.

З огляду на те, що позивачем заявлено бюджетне відшкодування ПДВ у відповідності до вимог законодавства, сума в розмірі 475 531,00 грн. є узгодженою з 14.03.2017, однак не відшкодована з незалежних від платника податків причин, тому позивач набув право вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.05.2019 у справі №803/655/17.

Однак, враховуючи систематичне довготривале порушення відповідачем прав та інтересів ФГ «Ай-Ев», позивач просить стягнути на його користь пеню за порушення строків відшкодування ПДВ, нараховану за період з 15.03.2017 по 06.03.2020 на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за квітень 2016 року в розмірі 266 370,32 грн..

З вказаних підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.03.2020, після усунення недоліків позовної заяви згідно ухвали судді від 18.03.2020, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Ухвалою суду від 26.05.2020 відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДПС у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач-1 ГУ ДПС у Волинській області у відзиві на позовну заяву від 15.04.2020 №1800/03-20-08-02-07 не погоджується з позовними вимогами з тих підстав, що заявлена сума бюджетного відшкодування по декларації за квітень 2016 року була предметом розгляду судової справи 803/1443/16 за позовом ФГ «Ай-Ев» до Луцької ОДПІ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.08.2016 №011071202.

Вказує, що частиною другою пункту 200.15 статті 200 ПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) передбачено, що після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів відповідний висновок.

Щодо закінчення процедури судового оскарження, відповідач зазначає, що сторони мають право на реалізацію свого способу захисту прав та законних інтересів в порядку та спосіб, визначений нормами процесуального законодавства, зокрема статтями 211, 236 КАС України (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, з прийняттям судом апеляційної інстанції судового рішення процедура судового оскарження не закінчується, учасники судового процесу наділені правом оскаржувати такі рішення до суду вищої інстанції.

ГУ ДПС у Волинській області вказує, що Луцькою ОДПІ у відповідності до вищезазначених правових норм оскаржено у судовому порядку постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 по справі №803/1443/16 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017. Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 у справі №К/800/10583/17 відкрито провадження у справі №803/1443/16, тому остаточне рішення суду за позов ФГ «Ай-Ев» не винесено, а отже сума бюджетного відшкодування в розмірі 475 531,00 грн. є неузгодженою, а звернення позивача з даним позовом є передчасним.

Також звертає увагу, що у позовній заяві, позивач посилається на норму пункту 200.15 статті 200 ПК України, відповідно до якої у разі, коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Разом з тим, позивачем, при здійсненні розрахунку пені не були враховані вищезазначені норми ПК України, а саме не враховано дату отримання контролюючим органом відповідного рішення суду, що набрало законної сили, як це передбачено законодавством, а взято до розрахунку наступний день - 15.03.2017, що суперечить вимогам ПК України.

Крім того, відповідач-1 вважає, що під час розрахунку кількості днів прострочення відшкодування ПДВ слід враховувати саме операційні «робочі» дні, а тому дата, з якої позивач відраховує момент виникнення пені не відповідає приписам чинного законодавства.

На підставі наведеного відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву від 08.04.2020 вих. №13-08-06/1703 не погоджується з даним позовом, оскільки нормами чинного законодавства органам казначейства не надано повноважень нараховувати та виплачувати пеню на заборгованість з відшкодування податку на додану вартість на підставі заяви та розрахунку, поданого платником податків. Вказує на те, що казначейство здійснює бюджетне відшкодування на підставі даних Реєстру, що містяться в інформаційному ресурсі Міністерства фінансів України, а також з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України. У зв`язку з цим просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзиви відповідача-1 та відповідача-2, представник ФГ «Ай-Ев» не погоджується з обгрунтуваннями представників відповідачів щодо підстав для відмови в задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити повністю.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ФГ «Ай-Ев» є платником податку на додану вартість.

Основним видом економічної діяльності ФГ «Ай-Ев» є виробництво розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів.

За результатами господарської діяльності ФГ «Ай-Ев» 19.05.2016 подано податкову декларацію з податку на додану вартість з розрахунком бюджетного відшкодування за квітень 2016 року, в графі 20.21 якої вказано суму від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 475 531,00 грн.

Судом встановлено, що в період з 30.06.2016 по 08.07.2016 Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ФГ «Ай-Ев» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за квітень 2016 року, за результатами якої складено акт від 14.07.2016 №3304/12-02/39685433.

Перевіркою встановлено порушення: частини першої статті 185 частини першої статті 187, статті 188, частини шостої статті 201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ, що підлягає сплаті за квітень 2016 року на суму 106 591 грн.; абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ квітня 2016 року на суму 475 531 грн.

Висновки контролюючого органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень 2016 року на суму 475 531,00 грн. базуються на тому, що у товариство застосувало нульову ставку ПДВ по операціях з продажу товару, який експортовано платником податку за межі митної території України згідно із підпунктом 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України, а саме: експорт ВРХ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Азербайджан) та придбання ВРХ в обсягах, що перевищують обсяги реалізації. Крім того, згідно проведеного аналізу ціноутворення (придбання, реалізація) у звітних періодах товариством експортовано ВРХ за цінами, нижчими ціни придбання на 698 096 грн., в тому числі ПДВ 139 619 грн. 20 коп. При цьому, ФГ «Ай-Ев» за період з 01.07.2015 по 30.11.2015 самостійно відображено «умовний продаж» на суму ПДВ 49 091,39 грн. Також, в ході перевірки не підтверджено наявність залишку поголів`я ВРХ кількості 304 голови, вагою 104 065 кг на загальну суму 2 949 565,20 грн., в тому числі ПДВ 491 594,00 грн.

За наслідками перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення: від 02.08.2016 № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 475 531,75 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 118 882,75 грн.; від 02.08.2016 № про збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 133 238,75 грн., в тому числі за основним платежем - 106 591,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 26 647,75 грн.

Позивачем оскаржено вищевказані податкові повідомлення-рішення до Волинського окружного адміністративного суду.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2016, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької ДПІ від 02.08.2016 за №001106120 та №.

Рішення набрало законної сили 14.03.2017, відтак грошове зобов`язання по бюджетному відшкодуванню з ПДВ за квітень 2016 року у сумі 475 531,00 грн. є угодженим із 14.03.2017.

Крім того, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2019, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 17.02.2020 в адміністративній справі №140/2357/19 за позовом ФГ «Ай-Ев» до Головного управління ДФС у Волинській області про зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю, зобов`язано Головне управління ДФС у Волинській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ФГ «Ай-Ев» у розмірі 475 531,00 грн, відповідно до абзацу другого пункту 200.15 статті 200 ПК України.

Однак, станом на лютий 2020 року ФГ «Ай-Ев» не виплачено бюджетну заборгованість із ПДВ за квітень 2016 року у сумі 475 531,00 грн.

Крім того, оскільки позивачем заявлено бюджетне відшкодування ПДВ у відповідності до вимог законодавства, сума в розмірі 475 531,00 грн. є узгодженою з 14.03.2017, але не відшкодована з незалежних від платника податків причин, тому позивач набув право вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вказує на наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 200.7 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника (пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України).

Як визначено підпунктами 200.7.1, 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України, формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування визначений у пункті 200.12 статті 200 ПК України. Зокрема, відповідно до підпункту ґ) пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення. У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України. У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

Пунктом 200.13 статті 200 ПК України передбачено, що на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Порядку взаємодії органів Державної фіскальної служби України та органів Державної казначейської служби України у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №343 від 09.03.2016 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.04.2016 за №496/28626, для забезпечення повного з`ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв про бюджетне відшкодування ПДВ, пені або стягнення митних платежів, відповідачами у таких справах є орган ДФС, на обліку якого перебуває платник або який здійснював митне оформлення, та орган Казначейства за місцем знаходження відповідного органу ДФС.

Відповідно до частини третьої статті 254 КАС України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Згідно частини першої статті 255 КАС України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Судом встановлено, що сума бюджетного відшкодування у розмірі 475 531,00 грн. є узгодженою в порядку судового оскарження податкового повідомлення-рішення контролюючого органу від 02.08.2011 №, а саме з моменту набрання законної сили постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 у справі №803/1443/16, тобто з дати проголошення ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 (а. с. 15-17).

Як слідує з матеріалів справи, а саме ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, участь у справі за результатами апеляційного перегляду справи №803/1443/16 брав участь представник Луцької ОДПІ Грицишин І.О., відтак твердження представника відповідача-1 щодо не врахування дати отримання контролюючим органом відповідного рішення суду, що набрало законної сили до уваги судом не береться.

Відтак, відповідач-1 протягом наступних п`яти робочих днів у відповідності до абзацу 2 пункту 200.15 статті 200 ПКУ, що настали за днем оголошення ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, зобов`язаний був подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п.200.15 ст.200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

В даному випадку, обґрунтовуючи правомірність своїх дій у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що ним правомірно не внесено відповідної заяви ФГ «Ай-Ев» до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, так як за наслідком проведення документальної перевірки платника податків податковим органом 02.08.2016 № прийнято ППР, правомірність якого перевіряється судом касаційної інстанції згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.05.2017 про відкриття касаційного провадження у справі №803/1443/16.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 у справі №803/1443/16, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, визнано протиправним та скасовано ППР від 02.08.2016 №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень 2016, у сумі 475531,75 грн.

В свою чергу, вищевказана ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 року набрала законної сили з моменту її проголошення.

Відтак, з урахуванням висновку суду про протиправність ППР від 02.08.2016 №, така сума вважається узгодженою з дня набрання судовим рішенням законної сили, тобто з 14.03.2017.

Крім того, матеріалами справи підтверджується та обставина, що контролюючим органом всупереч вимог пункту 200.15 статті 200 ПК України після набрання рішенням суду законної сили не внесено до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ФГ «Ай-Ев» за квітень 2016 року у сумі 475 531,00 грн.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не подав до Реєстру відповідну інформацію щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивача, вітдак з 15.03.2017 бюджетне відшкодування за квітень 2016 року набуло статусу заборгованості та із відповідної дати слід обраховувати строк нарахування пені.

При цьому, суд вважає безпідставними посилання податкового органу на факт відкриття касаційного провадження щодо оскарження постанови Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017, оскільки прийняття судом касаційної інстанції до провадження касаційної скарги не зупиняє дію рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Виходячи з вищенаведеного, право на бюджетне відшкодування виникло у позивача з моменту набрання законної сили постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2016, а саме - 14.03.2017. Відповідно, обов`язок щодо бюджетного відшкодування заборгованості з податку на додану вартість у Луцької ОДПІ (правонаступник - ГУ ДПС у Волинській області) виник 14.03.2017. Відтак, позивач у розрахунку розміру пені, поданому у позовній заяві, правильно зазначив 15.03.2017 як дату, з якої почалось нарахування пені.

Отже, пеня за несвоєчасне бюджетне відшкодування ПДВ по декларації за квітень 2016 року за період з 15.03.2017 по 06.03.2020 становить 266 370,32 грн.

Згідно пункту 200.23 статті 200 ПК (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Даною нормою не передбачено, що пеня нараховується тільки протягом робочих (операційних) днів.

Вимоги ПК України, якими визначено, що ті чи інші дії контролюючим органом здійснюються лише в операційні дії стосуються виключно порядку вчинення певних дій державним органом.

Крім того, пункт 200.23 статті 200 ПК (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за методом правового регулювання є імперативною нормою, тобто такою, що не допускає ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. Вказана норма не передбачає будь-яких інших, крім наявної заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, умов її застосування.

Відтак, нормативна невизначеність щодо порядку виконання контролюючим органом обов`язку по відшкодуванню заборгованості бюджету з податку на додану вартість не є підставою для ненарахування пені згідно пункту 200.23 статті 200 ПК.

При цьому суд звертає увагу на те, що розрахунок пені в сумі 266 370,32 грн. на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за період з 15.03.2017 по 06.03.2020, зроблений позивачем з врахуванням всіх календарних днів прострочення сплати бюджетного відшкодування виконаний згідно вимог положень пункту 200.23 статті 200 ПК України, відтак, твердження відповідача-1 про те, що обов`язок повернення сум бюджетного відшкодування обмежується робочими (операційними) днями є необґрунтованим, відтак, зазначена сума підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області.

З врахуванням вищевикладеного, позивач, відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України має право на нарахування пені на таку суму заборгованості, оскільки відповідачем-1 не здійснено вчасно відшкодування ПДВ з Державного бюджету України, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.05.2019 у справі №803/655/17.

Також варто зазначити, що з моменту виникнення права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у позивача виникло законне сподівання на покращення майнового стану підприємства.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 відповідно до якого існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу («Бурдов проти Росії» та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право мирного володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми законодавства суд дійшов висновку, що відповідачем 1 порушено право законного сподівання позивача на повернення коштів товариства, які є його приватною власністю, а тому це тягне за собою понесення відповідальності у вигляді стягнення пені за прострочення виплати бюджетного відшкодування.

Згідно з частин 1-2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Таким чином, враховуючи бездіяльності Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Волинській області) щодо не подання висновку із значенням суми бюджетної заборгованості з ПДВ до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області суд приходить до висновку про підставність позовних вимог про стягнення пені, в свою чергу відповідачі не довели, що діяли у межах закону, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжним дорученням від 11.03.2020 №700 позивачем сплачено 3 997,00 грн. судового збору за подання позовної заяви, тому такі судові витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області.

Керуючись частиною 3 статті 243, статтями 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, будинок 4-а, ) на користь Фермерського господарства «Ай-Ев» (45271, Волинська область, Ківерцівський район, село Вишнів, вулиця Комсомольців, будинок 64, ) пені, нарахованої за період з 15.03.2017 по 06.03.2020 на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за квітень 2016 року в розмірі 266 370 (двісті шістдесят шість тисяч триста сімдесят) гривень 32 копійки.

Стягнути на користь Фермерського господарства «Ай-Ев» (45271, Волинська область, Ківерцівський район, село Вишнів, вулиця Комсомольців, будинок 64, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) судовий збір у розмірі 3 997 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України.

Суддя О.А. Лозовський