Справа № 805/550/16-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами

25 травня 2020 р. Справа №805/550/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Льговської Ю.М., суддів Олішевської В.В., Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу у зв`язку з виходом у відставку, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а за виключними обставинами.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на наявність виключних обставин, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме на визнання Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 неконституційним підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, яким було виключено статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, яка передбачала, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

З огляду на ці обставини заявник вважає, що стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI підлягає застосуванню, а тому судове рішення слід скасувати за результатами перегляду, позов задовольнити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2020 року відкрито провадження за виключними обставинами; розгляд справи постановлено проводити колегією у складі трьох суддів: головуючого судді Льговської Ю.М., суддів Олішевської В.В., Кошкош О.О. за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 25 травня 2020 року.

У зв`язку з відпусткою судді Кошкош О.О. її замінено на суддю Христофорова А.Б.

21 травня 2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області подано відзив на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій представник відповідача просив відмовити у задоволенні заяви з тих підстав, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до положення про управління відповідач здійснює нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат працівникам виключно місцевих загальних судів Донецької області, до яких Апеляційний суд Донецької області, де працював позивач, не відноситься.

У судове засідання сторони не з`явились. ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами просив розглянути справу за його відсутності. Представником відповідача 25 травня 2020 року подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи приписи речення 3 частини другої статті 368 КАС України, відповідно до яких неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду, суд дійшов висновку про розгляд поданої заяви в порядку письмового провадження на підставі частини дев`ятої статті 205 КАС України.

21 травня 2020 року на електронну пошту суду надійшов лист від ОСОБА_1 , в якому викладена заява про заміну в заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами відповідача як помилково вказаного: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на Державну судову адміністрацію України та Донецький апеляційний суд.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про заміну відповідача та залучення співвідповідача.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а, залишеною без змін за результатами апеляційного перегляду, відмовлено у позові ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу у зв`язку з виходом у відставку в розмірі десяти місячних заробітних плат у сумі 241 164,00 грн.

В основу судового рішення покладений висновок про те, що станом на день подання ОСОБА_1 заяви про відставку (30 вересня 2014 року) та станом на день припинення повноважень позивача як судді (12 листопада 2015 року) стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, яка передбачала право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги, була виключена підпунктом 1 пунктом 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» від 27 березня 2014 року № 1166-VIІ (а саме з 01 квітня 2014 року), а інші законодавчі акти такої виплати не передбачали.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII визнано неконституційними.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами ОСОБА_1 визначив визнання Рішенням Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, яке було застосовано судом при вирішенні справи, неконституційним.

Разом з тим, частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Відповідно до частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року у справі № 2-р(11)2020 прямо передбачено, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, за змістом наведених норм рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення. А тому положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, яким було виключено статтю стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, втратило чинність з 15 квітня 2020 року.

Вказані обставини не спростовують висновку суду про те, що станом на день подання ОСОБА_1 заяви про відставку (30 вересня 2014 року) та станом на день припинення повноважень позивача як судді (12 листопада 2015 року) стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, яка передбачала право судді, який вийшов у відставку, на отримання вихідної допомоги, була виключена.

З огляду на викладене у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами слід відмовити, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а - залишити в силі.

При виборі і застосуванні до спірних правовідносин норм права суд врахував висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17, від 05 лютого 2019 року у справі №333/5015/15-а, від 16 жовтня 2018 року у справі №161/3466/16-а.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 248, 256, 361, 368-369 КАС України, -

У Х В А ЛИ В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а відмовити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 805/550/16-а залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її складення.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням приписів пункту 3 розділу VI КАС України.

Повну ухвалу складено 25 травня 2020 року.

Головуючий суддя Ю.М. Льговська

Судді В.В. Олішевська

А.Б. Христофоров