Справа № 159/1657/20
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1657/20
Провадження № 2-а/159/65/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Шокот С.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Клімука В.С.,

представника відповідача Гапонюка І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №239564 від 26 березня 2020 року .

Свої позові вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно постанови серії ДП18 №239564 від 26 березня 2020 року, винесеної інспектором роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_3, його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.6 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП шляхом об`єднання вчинених правопорушень за ч.2 ст.36КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. відповідно до санкції ч.1 ст.126 КУпАП.

Як встановлено з вказаної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що позивач 26 березня 2020 року о 22 год. 45 хв. керував в м.Ковелі по вул.Заводській автомобілем марки «Mersedes Benz E280», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не освітлювався державний номерний знак з відстані 20 м, а також на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.9 в та п.2.1 а, 2.1 б, 2.1 ґ ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Дії відповідача щодо винесення зазначеної вище постанови про притягнення його до відповідальності вважає неправомірними, а постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною.

Позивач у своїй позовній заяві вказує, що дійсно в зазначену дату перебував у вищевказаному транспортному засобі, але не як водій, а як пасажир. За кермом автомобіля перебував його товариш ОСОБА_2 , який, зупинивши транспортний засіб, пішов на ділову зустріч, а він в цей час перебував на задньому сидінні. Через 2-3 хвилини під`їхав автомобіль поліції, з якого вийшли працівники поліції та почали вимагати у нього документи на транспортний засіб, посвідчення водія тощо. На його пояснення, що він не водій, а пасажир вони не реагували та притягнули до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

У зв`язку з такими неправомірними діями працівників поліції він відмовився ставити свій підпис у складеній постанові. Копію постанови поліцейський йому не надав.

Вважає, що інспектор про винесенні постанови не взяла до уваги його пояснень, про те що він не водій, тому що не керував транспортним засобом, та не мав намір цього робити, а оскільки він не вчиняв, як водій будь-яких правопорушень, то не повинен був надавати працівникам патрульної поліції документи, які мають бути у водія. Будь-якими доказами його вина у вчиненні правопорушень не доводиться через їх відсутність та відсутність самого факту правопорушень.

Покликаючись на судову практику, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.04.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

04.05.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, обґрунтований тим, що оскаржувана постава винесена інспектором роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_3, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП. Покликаючись на ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 3, п. 11 ч. 1 ст. 23, ст. ст. 31, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», зазначає, поліцейським ОСОБА_3 було виявлено порушення позивачем ПДР України, а саме: в транспортному засобі, яким він керував не освітлювався державний номерний знак з відстані 20 м, а також на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ тобто порушення п.2.9 в та п.2.1 а, 2.1 б, 2.1 ґ ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивача на місці вчинення правопорушень було ознайомлено зі змістом Постанови, від отримання якої ОСОБА_1 відмовився. Покликаючись на ст. ст. 251, 252, ч. 1 ст. 122 КУпАП, просить у задоволенні позову відмовити. До відзиву долучив DVD-R диск «Verbatim» з відеозаписами з місця вчинення та розгляду справи про адміністративні правопорушення від 26.03.2020 року.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Клімук В.С. заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Так позивач не заперечував, що має у власності автомобіль марки «Mersedes Benz E280», державний номерний знак НОМЕР_1 . Дійсно 26.03.2020 року, в зазначений в постанові час управляв його товариш ОСОБА_2 , а він знаходився на задньому пасажирському сидінні. Коли ОСОБА_2 зупинився на вулиці Заводській м. Ковеля та вийшов з автомобіля по своїх потребах до автомобіля підійшли працівники поліції і в ході спілкування з ним висловили вимогу про пред`явлення посвідчення водія, технічного паспорту та полісу страхування. Зважаючи на те, що він автомобілем не управляв вказані документи не пред`явив.

Представник позивача додатково пояснив, що у працівників поліції відсутні будь-які докази на підтвердження факту управління автомобілем позивача, а їх показання в судовому засіданні як свідків не можуть бути належними доказами,при цьому покликається на судову практику Верховного суду, подавши відповідну Постанову яка за його клопотанням була приєднана до матеріалів справи.

Звернув увагу суду на те, що в протоколі зазначено час скоєння правопорушення 22год.45хв., а відеофіксація розпочата о 22год.49хв., що є на його думку порушенням відповідного законодавства про фіксацію події безперервно з початку виявлення поліцейськими правопорушення.

В судовому засіданні представник управління патрульної поліції у Волинській області Гапонюк І.М. підстав позову не визнав і в задоволенні його просить відмовити, оскільки з достовірністю встановлено, що за кермом автомобіля перебував позивач і на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, тобто порушив відповідні пункти Правил дорожнього руху, скоївши тим самим адміністративні правопорушення, передбачені ч.1ст.126 та ч.6ст.121 КУпАП, при цьому заявив клопотання про допит свідків працівників поліції які брали безпосередню участь в притягненні особи до адміністративної відповідальності та були очевидцями вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення подій.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, а також відповідний відеозапис з місця події, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які під час управління транспортним засобом допустили порушення п.п.2.9 в та п.2.1 а, 2.1 б, 2.1 ґ ПДР.

Із постанови про притягнення особи до відповідальності слідує, що ОСОБА_1 26 березня 2020 року о 22 год. 45 хв. керував в м.Ковелі по вул.Заводській автомобілем марки «Mersedes Benz E280», державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не освітлювався державний номерний знак з відстані 20 м, а також на законну вимогу не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.9 в та п.2.1 а, 2.1 б, 2.1 ґ ПДР, скоївши адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість оскаржуваної постанови на момент її винесення.

Винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та правомірність і законність притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаними законами повністю доведена долученими в судовому засіданні доказами і зокрема.

Допитані як свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен зокрема показали, що в день і час зазначений в протоколі під час патрулювання вулицями міста Ковеля помітили автомобіль марки «Mersedes Benz E280», державний номерний знак НОМЕР_1 під час руху якого в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, а тому було прийняте рішення про його зупинку та з`ясування цих обставин. Під`їхавши до автомобіля, який зупинився, побачивши проблискові маячки та перебуваючи біля задньої частини кузова автомобіля марки «Mersedes Benz E280», державний номерний знак НОМЕР_1 помітили, як водій який був одягнутий в яскраву жовту куртку пересів з місця водія на заднє сидіння автомобіля. В ході з`ясування обставин порушення Правил дорожнього руху була встановлена особа позивача, який на їх вимогу пред`явити посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль та поліс страхування відмовився їх надати при цьому категорично ствердив, що автомобілем не керував. Будучи впевненими в необ`єктивності пояснень позивача він був притягнутий до адміністративної відповідальності відповідно до вимог законодавства.

Вказані свідки категорично ствердили, що в автомобілі крім позивача який був за кермом нікого не було. Більше того всі вони бачили, як останній пересідав на заднє пасажирське сидіння при цьому залишив на сидінні водія залишки слідів від свого взуття. Ключі від автомобіля знаходились у позивача, а на запитання хто ж все таки управляв автомобілем останній не вказав особу, хоча при цьому стверджував, що ним не управляв.

Свідки ствердили також, що позивач комусь неодноразово телефонував і через деякий час до автомобіля підійшли та під`їхали інші молоді особи, двоє з них стверджували що саме вони управляли автомобілем позивача в тому числі і свідок зі сторони позивача ОСОБА_2 .

Зазначені показання свідків в цілому підтверджено і відеозаписом з камер поліцейських з якого слідує, що позивач на запитання поліцейського не назвав особу водія який з його слів управляв автомобілем, не заперечував що в нього залишились ключі від автомобіля, телефонував неодноразово своїм знайомим які через деякій час з`явились на місці зупинки транспортного засобу, відмовився надати на вимогу поліцейських документи та відмовився від отримання копії постанови про притягнення його до відповідальності. Він же відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.

В ході судового розгляду встановлено також, що позивач пропустивши термін звернення до суду в позові зазначив, що поліцейські не надали йому копію постанови, що фактично стало підставою для поновлення пропущеного строку на оскарження постанови, хоча як зафіксовано на відеозаписі від отримання постанови він відмовився. Зазначене свідчить про відповідну недобросовісну поведінку позивача та зловживання своїми правами.

До показань свідка ОСОБА_2 про те, що саме він управляв автомобілем слід відноситись критично, оскільки він є товаришем позивача і зацікавленим в результатах розгляду справи.

Крім того твердження вказаного свідка спростовано повністю наведеними вище доказами.

Покликами представника позивача на невідповідність часу коли було скоєно правопорушення і час зафіксований на відеокамері відповідно 22.45 год. і 22.49 год жодним чином не впливає на законність дій поліцейських. З цих підстав свідок ОСОБА_3 показала, що постанова виносилась нею і час який зазначений в ній було зафіксовано з її ручного годинника, який зазвичай не завжди відповідає часу який встановлено на камері.

Що стосується покликання представника позивача на ті обставини, що поліцейські не можуть бути свідками у справі, як зацікавлені особи з посиланням на Постанову Верховного Суду яка долучена до матеріалів справи не ґрунтується на законі, а висновок суду про правомірність притягнення особи до відповідальності ґрунтується не тільки та їх показаннях, але і на інших доказах які були предметом дослідження в судовому засіданні і в своїй сукупності дають підстави суду до категоричного висновку про винуватість позивача у скоєнні вище вказаних адміністративних правопорушеннях, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушеннь, передбаченого ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена 26 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.5,6,7,9,77,241-247,268,271,286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №239564 від 20 березня 2020 року - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцевих положень» КАС України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційного скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 20 травня 2020 року.

Головуючий:В. О. Лесик