Справа № 636/814/20
Суддя: Оболєнська С. А.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Справа № 636/814/20
Провадження №2-а/636/27/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шигимаги Володимира Павловича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №6 батальйону №2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ДПП Шигимаги В.П. та УПП в Харківській області лейтенанта поліції ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2148915 від 23.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що постановою серії ЕАК № 2148915 від 23.02.2020 року інспектора роти №6 батальйону №2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ДПП Шигимаги В.П. його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п.12.4 Правил дорожнього руху України, а саме за те, що він в населеному пункті рухався зі швидкістю 77 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 27 км/год.

З вказаною постановою позивач не погодився та зазначив, що пристрій TruCam експлуатувався в ручному режимі, а не в автоматичному, наводився на різній автомобілі, його зображення було неякісне, свого автомобіля він не побачив. До того ж пристрій сильно дрижав, що ставить під сумнів зафіксовану на ньому швидкість руху автомобіля. На його вимогу акт повірки технічного засобу надано не було. Відповідач не роз`яснив йому права. Незважаючи на його клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та залучення захисника, провів розгляд справи на місці, знехтувавши його правами. У зв`язку з вищевикладеним, факт вчинення ним зазначеного в постанові правопорушення та його вина не доведені, постанова винесена незаконно, є необґрунтованою та упередженою, не може бути належним та допустимим доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, а отже, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому постанова має бути скасована.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 16.03.2020 року у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а також заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Від позивача до суду надійшла заява з проханням позов задовольнити та проводити розгляд справи в його відсутності.

Від інспектора роти №6 батальйону №2 УПП в Харківській області лейтенанта поліції ДПП Шигимаги В.П. до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що він є безпідставним, необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, при винесенні якої він керувався ПДР України, в ній чітко описано правопорушення, яке було скоєно, внесено запис про технічний засіб, яким здійснювалась фото- та відео фіксація адміністративного правопорушення (TruCam серії ТС № 000748), тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. Під час розгляду справи позивача ознайомлено з правами, жодних заяв або клопотань останній не заявляв, письмових пояснень не надав. На фотографії, виготовленій приладом TruCam, зафіксовано автомобіль Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , виміряна швидкість руху 77 км/год, виміряна дистанція - 162,3 м. Достовірно та вмотивовано встановлено перевищення швидкості руху автомобілю на 27 км/год. Під час розгляду справи позивача ознайомлено з матеріалами справи та надані докази для ознайомлення, що підтверджується наявним відеозаписом. Прилад TruCam підрозділи поліції використовують як засіб вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», він володіє додатковою функцією фото-, відео, але не є автоматичним засобом фото-, кінозйомки в розумінні ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», працює у неавтоматичному режимі та може знаходитись в руках поліцейського, що допускається інструкцією з експлуатації приладу та самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання). Позивачем не надано жодних доказів, що спростовують факт скоєння ним адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Представник Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, відзив на позов та заява про розгляд справи в його відсутності не надходили.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2148915 від 23.02.2020 року, винесеної інспектором роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Шигимагою В.П., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що ОСОБА_1 23.02.2020 р. о 10 год. 32 хв., в м. Харкові на проспекті Московському, 307, керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме 77 км/год, що зафіксовано приладом TruCam 20/20 000748 о 10-16, чим порушив п.12.4 ПДР України - порушення швидкості режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год), за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 255 грн. При цьому, швидкість вимірювалась приладом TruCAM, серійний номер ТС000748 (а.с.14).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КпАП України).

Щодо посилання відповідача на порушення процесуального порядку розгляду справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст.258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Так, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Щодо посилання позивача на те, що докази вини, отримані внаслідок використання лазерного вимірювача TruCam, є недопустимими, оскільки він працював не в автоматичному режимі, та йому не було надано акт його повірки суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами.

Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться, зокрема, науковими метрологічними центрами, метрологічними центрами та повірочними лабораторіями, уповноваженими на проведення повірки відповідних засобів (ч.5 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»).

Як вбачається зі змісту свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17312 від 18.11.2019, виданого ДП Укрметртестстандарт Мінекономрозвитку України, чинного до 18.11.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000748 (виробник Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год (а.с.36).

Враховуючи викладене, прилад TruCam LTI 20/20 № ТС000748 пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої було визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а відтак, є дозволеним до використання на території України.

Відповідно до 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, а саме застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Прилад TruCam - є засобом вимірювальної техніки.

Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки - це засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

У вищевказаному свідоцтві про повірку зазначено, що він може використовуватися в ручному та автоматичному режимі.

В листі Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» в листі до Департаменту патрульної поліції від 01.10.2019 №22-38/49 зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Таким чином, суд дійшов висновку, про те, що підрозділи поліції можуть використовувати прилад TruCam як засіб вимірювальної техніки «лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000748» як в ручному, так і в автоматичному режимах.

Суд зазначає, що у спірних відносинах предметом доказування є встановлення факту наявності або відсутності факту правопорушення в діях позивача п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху.

Відповідач, стверджуючи про вчинення позивачем вказаного правопорушення, посилається на відеозапис, зроблений за допомогою відповідного технічного засобу LTI TruCam 20/20.

Судом в порядку ст. 220 КАС України, досліджено відеозапис, наданий суду на оптичному диску в додаток до відзиву відповідача з персонального мобільного відео реєстратора інспектора (а.с.38), з якого вбачається, що позивача за результатами розгляду вказаної адміністративної справи притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Однак, з відеозапису не вбачається, що відповідачем при розгляді справи були роз`яснені позивачу його права у відповідності до ст. 268 КУпАП та положень ст. 63 Конституції України. Крім того, із дослідженого відео та роздруківки фіксування лазерним вимірювачем TruCam ТС000748, наданих відповідачем в якості доказу, не вбачається, що саме автомобіль Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 , 23.02.2020 року о 10 годині 16 хвилин рухався зі швидкістю 77 км/год. Зображення фото, нечітке, розмите, ні марки, ні номерного знаку автомобіля взагалі не видно. Фото зроблене оператором Ситак, із визначенням його ID номеру НОМЕР_5, однак відомості оскаржуваної постанови не містять посилання на іншу особу, а саме оператора Ситак, яким і було зроблено вказане фотографування. Крім того, на даній роздруківці фото не конкретизовано місце вчинення адміністративного правопорушення (відсутній номер проспекту). Отже при складанні оскаржуваної постанови відповідачем також не встановлено належним чином місце вчинення правопорушення, що тягне відсутність об`єктивної сторони правопорушення. А відтак вони не можуть слугувати беззаперечним доказом вчинення позивачем зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Твердження позивача про те, що відповідач знехтував його клопотаннями про ознайомлення з матеріалами справи та необхідність залучення захисника, спростовуються наданим відповідачем відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Суд також враховує висновки, викладені Верховним судом в постанові від 17.05.2018 року по справі № 753/4366/17, згідно з якими, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Щодо посилання позивача на те, що контроль швидкості повинен відбуватися в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації, та інформація про це має бути розміщена на видному місці, суд зазначає, що знак 5.70. ПДР України "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" інформує лише про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію» на видному місці повинна бути розміщена інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку, тоді як фіксація здійснювалася у не автоматичному режимі.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

За нормами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд на підставі досліджених доказів, приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії ЕАК № 2148915 від 23.02.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шигимаги Володимира Павловича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шигимаги Володимира Павловича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 2148915 від 23.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн., справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Шигимага Володимир Павлович, адреса місцезнаходження: вул. Шевченка, 315А, м. Харків.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: вул. Шевченка, 315А, м. Харків, .

Повний текст рішення виготовлений 22 травня 2020 року.

Суддя: С.А. Оболєнська