Справа № 263/9612/16-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2020 року

Київ

справа № 263/9612/16-а

провадження № К/9901/34270/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Чебанова О.О., Сіваченка І.В., Шишова О.О. від 21 грудня 2016 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила:

- визнати протиправними бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя щодо непризначення ОСОБА_1 з 5 липня 2016 року пенсії по інвалідності у відповідності Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя призначити ОСОБА_1 з 5 липня 2016 року пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року, тобто в розмірі 80% середньомісячного заробітку державного службовця за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби, виплату за вислугу років, а також індексації заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих сум.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя щодо непризначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у відповідності до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року.

Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року, у розмірі 80% середньомісячного заробітку державного службовця за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі в тому числі сум матеріальної допомоги на оздоровлення і соціально-побутові потреби, виплату за вислугу років, а також індексації заробітної плати, з урахуванням фактично отриманих сум.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із звільненням позивачки з державної служби, відповідач повинен був перерахувати призначену у квітні 2014 року пенсію по інвалідності, відповідно до частини 9 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року, як для особи, яка припинила державну службу в розмірі 80% від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

4. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтею 3 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено категорії осіб, на яких не поширюється його дія. Це зокрема, посадові особи місцевого самоврядування.

Тобто, призначення пенсій особам, що набули стаж служби на посадах місцевого самоврядування, Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII не передбачено.

Отже, посада, на якій працював позивач, не дає права на призначення їй пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року та залишити в силі постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 вересня 2016 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області та отримує пенсію по інвалідності на підставі встановлення 3 групи інвалідності загального захворювання з 18 квітня 2012 року.

8 квітня 2014 року ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності.

З 13 червня 2016 року ОСОБА_1 звільнена із займаної посади у зв`язку з ліквідацією департаменту та скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Позивачка має загальний стаж 31 рік 11 місяців, з яких 22 роки 4 місяці - стаж державної служби.

У липні 2016 року позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя із заявою про переведення її на пенсію по інвалідності у відповідності до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у редакції від 27 березня 2014 року.

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя листом від 19 липня 2016 року повідомило позивачку про відмову у переведенні її з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. Відмова мотивована тим, що статтею 3 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено категорії осіб, на яких не поширюється його дія. Це зокрема, посадові особи місцевого самоврядування.

Посада, на якій працював позивачка, не дає права на призначення їй пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

8. Вважаючи, що бездіяльність відповідача порушує її права, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що статтею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який є чинним, передбачено, що посадовим особам органів місцевого самоврядування, які в період перебування на службі в цих органах визнані інвалідами I та II груп, незалежно від причини інвалідності пенсії по інвалідності призначаються в розмірах, передбачених законодавством України про державну службу, після припинення ними служби в органах місцевого самоврядування, за наявності стажу служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років та стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У разі повернення зазначених осіб на службу в органи місцевого самоврядування чи на державну службу виплата пенсії відповідно до цього Закону зупиняється до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування чи на державній службі. У цей час вони мають право на одержання пенсії, призначеної на загальних підставах.

10. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року управлінням Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

12. Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

13. Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

14. Згідно із частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

15. Частинами 6 - 9 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

У разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до цього Закону, здійснюється у порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. За наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

17. Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

18. Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

19. Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

20. Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

21. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

22. На час встановлення ОСОБА_1 II групи інвалідності (8 квітня 2014 року) остання мала понад 10 років стажу державної служби, отже набула права на призначення пенсії по інвалідності на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, а тому є вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач повинен призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII з урахуванням норми, яка діяла на момент встановлення їй ІІ групи інвалідності, тобто за редакцією вказаного Закону від 27 березня 2014 року.

23. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року у справі № 735/939/17, від 19 березня 2019 року у справі № 357/1457/17, від 22 жовтня 2019 року у справі № 348/2370/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі № 348/2369/16-а.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

25. Таким чином, з огляду на приписи статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року підлягає скасуванню, а постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 вересня 2016 року - залишенню в силі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року скасувати.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 вересня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа