Справа № 120/1571/20-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 травня 2020 р. Справа № 120/1571/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відповідь та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, управління, відповідач), яким просив:

- визнати протиправною відповідь №3486 від 04.12.2019 р. щодо відмови у врахуванні при обрахунку пенсії зарплати з 1980 р. по 1984 р. та стажу роботи з 19.09.1980 р. по 04.10.1983 р. - Список№1, з 01.06.1993 р . по 30.11.1994 р.

- зобов`язати провести повторний розрахунок пенсії починаючи з часу призначення шляхом врахування при обрахунку пенсії зарплати з 1980 р. по 1984 р. та стажу роботи з 19.09.1980 р. по 04.10.1983 р. - Список№1, з 01.06.1993 р . по 30.11.1994 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що йому безпідставно відмовлено у включенні при обрахунку пенсії зарплату з 1980 р. по 1984 р. та стаж роботи з 19.09.1980 р. по 04.10.1983 р. - Список №1, з 01.06.1993 р . по 30.11.1994 р., хоча ним надано відповідні документи.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) в порядку статті 263 КАС України.

Ухвалою суду від 12.05.2020 р. витребувано додаткові докази у сторін.

22.05.2020 р. до суду надійшов відзив, який підписаний представником відповідача О.Балік., однак такий не приймається до уваги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 43 КАС України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частини третьої статті 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року № 1401-VIII.

Відтак підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Отже, законодавець розмежував поняття "самопредставництво" та "представництво інтересів", які, відповідно, передбачають участь, зокрема, органу державної влади у судовій справі через свого керівника, іншу уповноважену особу відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), тобто в порядку самопредставництва, або ж через представника.

Таким чином, самопредставництво органу державної влади в адміністративній справі може здійснюватись лише особами, коло яких визначено у ч. 3 ст. 55 КАС України.

Водночас в силу положень ст.ст. 131-1, 131-2, абзацу 2 підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01.01.2020 здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що у разі здійснення самопредставництва повноваження особи, яка від імені органу державної влади подає (підписує) заяву, клопотання, скаргу, мають бути підтверджені належними документами, наприклад статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) або відомостями про займану посаду.

Відповідна правова позиція наведена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 480/1886/19.

До відзиву відповідача не надано документів, які б підтверджували повноваження О.Балік на здійснення самопредставництва чи представництва відповідного органу державної влади.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що від імені відповідача відзив подано (підписано) особою, права якої на вчинення відповідних дій не підтверджені у встановленому законом порядку, а відтак, доводи викладені в ньому не беруться судом до уваги.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

25.11.2019 р. позивач звернувся через веб - портал ПФУ до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою щодо надання пояснень в причині затримки у врахуванні довідок №325,№326, №327, №328. Просив надати розрахунок призначеної пенсії із додатками про стаж і заробітну плату, довідку про суму нарахованої пенсії за кожний місяць, завірені копії запитів, завірені копії поштових квитанцій, завірені копії відповідей та/або акти перевірок. Також у даній заяві вказано, що у разі потреби нв межах виконання заяви про призначення пенсії від 20.09.2019 р. надати допомогу в отриманні всіх необхідних довідок для перевірки стажу роботи та/або заробітної плати.

За наслідком розгляду заяви листом за вих. №3486/Г-15 від 04.12.2019 р. орган пенсійного фонду повідомив, що ОСОБА_1 вже звертався із аналогічною заявою 18.10.2019 р. та листом від 30.10.2019 р. за вих. №3164/Г-10 на її виконання було надіслано копію заяви про призначення пенсії, довідку про нараховану пенсію; копію розпорядження про призначення пенсії, роздруківку заробітної плати та роздруківку стажу. З посиланням на НПА роз"яснено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії, поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Також повідомлено про неможливість надання допомоги в одержані певних документів, оскільки організація знаходиться на непідконтрольній Україні території (м. Донецьк). Вказано, що акти перевірок відсутні оскільки заявником не надано відповідних окументів для їх проведення. Разом з цим на виконання заяви надано довідку від 3.12.2019 р. за вих №20 про суму нарахованої пенсії за період з 23.08.2019 р. по 31.12.2019 р.

Отримавши відповідь органу пенсійного фонду за № 3486 від 4.12.2019 р., позивач звернувся з цим позовом оскаржуючи її як відмову у врахуванні при обрахунку пенсії зарплати з 1980 р. по 1984 р. та стажу роботи з 19.09.1980 р. по 4.10.1983 р., з 1.06.1993 р. по 30.11.1994 р. Одночасно просить зобов"язати провести повторний розрахунок пенсії починаючи з часу призначення шляхом врахування при обрахунку пенсії зарплати з 1980 р. по 1984 р. та стажу роботи з 19.09.1980 р. по 04.10.1983 р. - Список№1, з 01.06.1993 р . по 30.11.1994 р.

Оцінюючи оскаржувану відповідь суб"єкта владних повноважень, суд вказує наступне.

Як видно із заяви позивача датованої 25.11.2019 р., за наслідком розгляду якої якої надано оскаржувану відповідь, позивач просив надати пояснення із причинами затримки у врахуванні довідок №325,№326, №327, №328 та надати низку документів. Також у цій заяві вказано, що у разі потреби надати допомогу в отриманні всіх необхідних довідок для перевірки стажу роботи та/або заробітної плати.

За наслідком розгляду даної заяви, управління пенсійного фонду листом за вих. №3486/Г-15 від 04.12.2019 р. повідомило ОСОБА_1 , що він вже звертався із аналогічною заявою 18.10.2019 р. та, що листом від 30.10.2019 р. за вих. №3164/Г-10 на її виконання було надіслано копію заяви про призначення пенсії, довідку про нараховану пенсію; копію розпорядження про призначення пенсії, роздруківку заробітної плати та роздруківку стажу. З посиланням на НПА роз"яснено про необхідність особистого звернення для поведення відповідних призначень або проведення перерахунку. Надіслано довідку та повідомлено по неможливість надання допомоги в одержані документів, оскільки вони знаходяться на території не підконтрольній Україні.

Отже, як видно, оскаржуваний лист за вих. №3486/Г-15 від 04.12.2019 р. є відповідю на звернення позивача, яка не містить жодної відмови у врахуванні заробітної плати та стажу роботи за певні періоди, а лише надає інформацію на поставлені у заяві питання.

Окремо суд звертає увагу й на те, що своєму звернені, позивач не просив при обрахунку пенсії врахувати зарплату з 1980 р. по 1984 р. та стаж роботи з 19.09.1980 р. по 04.10.1983 р., з 01.06.1993 р . по 30.11.1994 р.

В контексті наведеного слід зазначити, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

За наведених обставин, враховуючи, що позивач у зверненні від 25.11.2019 р. не ставив питання про необхідність врахування його заробітної плати та стажу роботи за певні періоди, а орган пенсійного фонду надав відповідь по сутті звернення, на думку суду, права позивача оскаржуваною відповіддю не порушені, а отже не потребують судового захисту. А отже, позові вимоги в досліджуваній частині задоволенню не підлягають.

Як наслідок та за відсутності відповідної заяви, - відсутні й правові підстави зобов`язувати відповідача провести повторний розрахунок пенсії починаючи з часу призначення шляхом врахування при обрахунку пенсії зарплати з 1980 р. по 1984 р. та стажу роботи з 19.09.1980 р. по 04.10.1983 р. , з 01.06.1993 р. по 30.11.1994 р. Відтак. в задоволені позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Повний текст рішення виготовлено : 26.05.2020 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна