Справа № 200/12909/19-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2020-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 р. Справа№200/12909/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю

секретаря судового засідання Дьяченка Є.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Хлудєєвої А.О.,

розглянув в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні адміністративну справу № 200/12909/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

05 листопада 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (далі відповідач, Управління ПФУ у м. Краматорську), надісланий на адресу суду 01 листопада 2019 року, в якому з урахуванням заяви про зміну позову позивач просив:

1. визнати неправомірними дії Управління ПФУ у м. Краматорську щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років;

2. скасувати рішення Управління ПФУ у м. Краматорську від 03 жовтня 2019 року № 178;

3. зарахувати до стажу (вислуги років) ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 22 грудня 1994 року по 26 грудня 1995 року;

4. зарахувати до стажу (вислуги років) ОСОБА_1 період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 12 грудня 2016 року по 09 лютого 2017 року та з 06 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року та період безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 09 вересня 2019 року в розрахунку один місяць служби за три місяці служби;

5. зарахувати до стажу роботи на прокурорських посадах період роботи на посадах слідчого органів прокуратури з 07 липня 2004 року по 11 серпня 2005 року, з 05 серпня 2008 року по 13 грудня 2010 року, з 19 квітня 2012 року по 26 грудня 2012 року;

6. зобов`язати Управління ПФУ у м. Краматорську призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 11 вересня 2019 року, виходячи із розрахунку 60 відсотків від середнього розміру щомісячної заробітної плати, обчисленої за останні 60 календарних місяців роботи, згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (том 1 а.с. 4-16, 227).

І. Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

11 листопада 2019 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/12909/19-а; задовольнив клопотання позивача та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою суд встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребував у нього докази (том 1 а.с. 1-2).

09 грудня 2019 року суд постановив ухвалу про прийняття заяви про зміну предмета позову (том 1 а.с. 230-231).

09 грудня 2019 року суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 27 грудня 2019 року (том 1 а.с. 232-233).

27 грудня 2019 року за участю позивача проведено підготовче засідання.

08 січня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22 січня 2020 року (том 2 а.с. 34-35).

В судовому засіданні 22 січня 2020 року оголошена перерва до 29 січня 2020 року.

Про дату, час і місце проведення судового засідання учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Справа розглянута 29 січня 2020 року в судовому засіданні за участю позивача та представника відповідача.

На підставі ч. 1 ст. 229 КАС України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 11 вересня 2019 року звернувся до Управління ПФУ у м. Краматорську з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697).

Позивач стверджував, що разом з заявою надав документи, які підтверджували наявність у нього станом на 09 вересня 2019 року вислуги 24 роки 15 днів та стажу роботи на посадах прокурорів 17 років 8 місяців 17 днів.

03 жовтня 2019 року Управління ПФУ у м. Краматорську прийняло рішення № 178 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом № 1697.

Рішення відповідача обґрунтовано тим, що для призначення пенсії вислуга років повинна складати 24 роки, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 14 років, проте згідно з поданими заявником документами, останній має стаж роботи та вислугу років 19 років 10 місяців 8 днів, в тому числі період роботи на посадах прокурорів 13 років 6 місяців 20 днів.

Позивач відзначає, що рішення від 03 жовтня 2019 року № 178 не містить періодів роботи, які не включено до вислуги років, підстави для не включення таких періодів не зазначено, що свідчить про недотримання принципу обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки за змістом цього рішення неможливо встановити, які саме періоди роботи не включено до вислуги років.

Позивач зазначає, що Управління ПФУ у м. Краматорську безпідставно не зарахувало до вислуги років час проходження військової служби у період з 22 грудня 1994 року по 26 грудня 1995 року, а також періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції з 12 грудня 2016 року по 09 лютого 2017 року та з 06 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з 01 травня 2018 року по 09 вересня 2019 року в розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Крім того, Управління ПФУ у м. Краматорську до стажу роботи на посадах прокурорів не зарахувало стаж роботи позивача на посадах слідчого органів прокуратури у періоди з 07 липня 2004 року по 11 серпня 2005 року, з 05 серпня 2008 року по 13 грудня 2010 року, з 19 квітня 2012 року по 26 грудня 2012 року.

На цій підставі позивач стверджує, що рішення Управління ПФУ у м. Краматорську від 03 жовтня 2019 року № 178 є неправомірним, а дії працівників, які розглядали його заяву, такими, що порушують гарантоване Конституцією та іншими законами України право на пенсійне забезпечення.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову з таких підстав.

Покликаючись на ст. 86 Закону № 1697, відповідач стверджує, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 24 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років, при зверненні з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Відповідач зазначає, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 Управління ПФУ у м. Краматорську врахувало всі надані ним документи та дійшло встановило, що заявник має стаж роботи за вислугу років 19 років 10 місяців 08 днів, в тому числі період роботи на посадах прокурорів 13 років 06 місяців 20 днів.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію за цією статтею, зараховується військова служба.

На цій підставі відповідач стверджує, що Закон № 1697 не передбачає зарахування одного місяця служби за три місяці.

За таких обставин Управління ПФУ у м. Краматорську прийняло рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом № 1697 у зв`язку з відсутністю стажу, визначеного ст. 86 цього Закону.

З приводу вимоги позивача про кратне зарахування до вислуги років періоду його безпосередньої участі в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил відповідач зазначив таке.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» до вислуги років при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення начальної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідач стверджує, якщо позивач має намір зарахувати до вислуги років безпосередню участь в антитерористичній операції із розрахунку один місяць служби за три місяці, пенсія повинна призначатися відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас Закон № 1697 не передбачає зарахування військової служби з розрахунку один місяць служби за три місяці.

На підставі ч. 6 ст. 86 Закону № 1697, згідно з якою до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах слідчих, позивачу до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховані періоди роботи з 19 січня 2001 року по 31 серпня 2019 року, що складає 17 років 8 місяців 14 днів, а також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання 2 роки 1 місяць 24 дні.

До стажу роботи на посадах прокурорів не зараховані періоди з 07 липня 2004 року по 11 серпня 2005 року, з 05 серпня 2008 року по 13 грудня 2010 року, з 19 квітня 2012 року по 26 грудня 2012 року, оскільки згідно зі ст. 15 Закону № 1697 робота на посадах старшого слідчого не передбачена.

Покликаючись на п. 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, відповідач зазначив, що не зарахував період проходження військової служби з 22 грудня 1994 року по 26 грудня 1995 року, оскільки позивачем не надано військовий квиток або довідку, що підтверджує її проходження.

З огляду на викладене відповідач вважає, що правомірно відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону № 1697, оскільки останній не набув права на пенсію.

Позивач надав відповідь на відзив (том 1 а.с. 213-217, том 2 а.с. 2-10).

Правом на подання заперечення відповідач не скористався.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповідні на відзив, просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19 вересня 1997 року (том 1 а.с. 17-23, 135-141), реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (том 1 а.с. 24, 142).

Відповідач Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (ідентифікаційний код: 23346787, місцезнаходження: 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) зареєстроване як юридична особа 12 липня 1994 року, про що 19 липня 2005 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 270 120 0000 00831; з 23 листопада 2017 року перебуває в стані припинення (том 1 а.с. 98-99).

З приводу звернення позивача за призначенням пенсії суд встановив такі обставини.

Для з`ясування питання, які документи були предметом розгляду відповідача і на підставі яких відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії суд дослідив пенсійну справу ОСОБА_1 (том 1 а.с. 105-130, 219-222).

Матеріали пенсійної справи свідчать, що 11 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ у м. Краматорську з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, яка зареєстрована за № 7526 (том 1 а.с. 107).

Разом з заявою ОСОБА_1 були подані: диплом про навчання, довідка про зміну назви організації, довідка про прийняття на роботу, паспорт, посвідчення учасника бойових дій, трудова книжка, витяги з наказів, що підтверджено розпискою-повідомленням від 11 вересня 2019 року № 7526 (том 1 а.с. 108, 218).

В розписці-повідомленні також зазначений перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, і які мали бути подані заявником до 10 листопада 2019 року, а саме: довідка про заробітну плату, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, документи, які засвідчують особливий статус особи, заява про спосіб виплати пенсії (для виплати через банк), ІНН.

Наведені вище документи ОСОБА_1 надав 24 вересня 2019 року, про що свідчать підписи позивача та посадової особи відповідача в розписці-повідомленні (том 1 а.с. 108, 218).

Як свідчать відомості ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, за розрахунком пенсійного органу на дату звернення за призначенням пенсії 11 вересня 2019 року страховий стаж ОСОБА_1 становив 29 років 05 місяців 20 днів, вислуга років 19 років 10 місяців 08 днів, в тому числі на посадах прокурорів 13 років 06 місяців 20 днів і заявник продовжував працювати (том 1 а.с. 105-106).

03 жовтня 2019 року заступник начальника Управління ПФУ у м. Краматорську ОСОБА_2 за участю заступника начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 2 ОСОБА_3 , начальника юридичного відділу Максюти М.О., головних спеціалістів відділу Сергєєвої С.М. і Князькової Л.В., розглянула заяву ОСОБА_1 від 11 вересня 2019 року № 7526 про призначення пенсії за вислугу років за нормами Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» та подані ним документи: копії паспорта НОМЕР_1 , ідентифікаційного номера від 10 грудня 1999 року, трудової книжки НОМЕР_3 від 04 квітня 2000 року, диплома НОМЕР_4 від 21 червня 1994 року, додатка до диплома НОМЕР_4 від 21 червня 1994 року, диплома НОМЕР_5 від 29 червня 2002 року, додатка до диплома НОМЕР_5 від 29 червня 2002 року, посвідчення НОМЕР_6 від 14 червня 2017 року, посвідчення офіцера НОМЕР_7 , архівну довідку про роботу № Г-97 від 14 вересня 2018 року, видану комунальним підприємством «Міський архів» виконавчого комітету Харківської міської ради, довідку про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 15-248вих19 від 10 вересня 2019 року, довідку про роботу у Військовій прокуратурі об`єднаних сил № 14-192вих-19 від 23 вересня 2019 року, довідку про військову службу у Військовій прокуратурі об`єднаних сил № 15-253вих19 від 10 вересня 2019 року, копії витягів з наказів № 152дск від 19 грудня 2016 року, № 15дск від 16 лютого 2017 року, № 116дск від 26 квітня 2018 року, № 8/ДСК від 08 червня 2018 року, № 9дск від 09 січня 2017 року, витяг з послужного списку від 09 вересня 2019 року, копію наказу від 11 вересня 2019 року № 559к (том 1 а.с. 109-127).

За наслідками розгляду заяви позивача і поданих ним документів 03 жовтня 2019 року заступник начальника Управління ПФУ у м. Краматорську ОСОБА_2 прийняла рішення № 178 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Рішення обґрунтовано тим, що відповідно до ст. 86 Закону № 1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років (при зверненні за призначенням пенсії з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року).

На підставі поданих заявником документів пенсійний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 має стаж роботи за вислугу років 19 років 10 місяців 08 днів, в тому числі період роботи на посадах прокурорів 13 років 06 місяців 20 днів.

Як наслідок, заявнику відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст. 86 Закону № 1697 (том 1 а.с. 63, 128, 178).

Позивач зазначає, що отримав рішення Управління ПФУ у м. Краматорську від 03 жовтня 2019 року № 178 під особистий підпис 17 жовтня 2019 року.

Докази, які б спростовували це твердження, відповідачем не надані.

З приводу проходження позивачем строкової військової служби суд встановив такі обставини.

В період з 22 грудня 1994 року до 26 грудня 1995 року позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах України, про що свідчить витяг з послужного списку полковника юстиції ОСОБА_1 від 09 вересня 2019 року (том 1 а.с. 54-57, 165, 172-175).

Крім того, згідно з довідкою 9 спортивного клубу Міністерства оборони України від 25 вересня 2019 року № 13 в період з 22 грудня 1994 року до 26 грудня 1995 року ОСОБА_1 проходив дійсну строкову військову службу у 9 спортивному клубі армії Збройних Сил України на посаді рядового (том 1 а.с. 60, 179, 228).

Витяг з послужного списку від 09 вересня 2019 року був наданий Управлінню ПФУ у м. Краматорську разом з заявою про призначення пенсії, що знайшло своє відображення у розписці-повідомленні від 11 вересня 2019 року № 7526 (том 1 а.с. 108, 218).

Цей документ був предметом розгляду відповідача, про що свідчить зміст рішення Управління ПФУ у м. Краматорську від 07 жовтня 2019 року № 178 (том 1 а.с. 63, 128, 178).

Довідка 9 спортивного клубу Міністерства оборони України від 25 вересня 2019 року № 13 не була надана пенсійному органу.

Разом з цим під час прийняття від заявника документів для призначення пенсії посадові особи Управління ПФУ у м. Краматорську не пропонували заявнику додатково подати документи, які б підтверджували період проходження ним строкової військової служби.

Зокрема, в переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії, наведеному у розписці-повідомленні, про необхідність подання документів на підтвердження періоду строкової військової служби зазначено не було.

З приводу проходження позивачем служби в органах прокуратури та військової служби у Збройних Силах України суд встановив такі обставини.

Так, записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 (том 1 а.с. 25-35, 143-153), витягом з послужного списку полковника юстиції ОСОБА_1 від 09 вересня 2019 року (том 1 а.с. 54-57, 165, 172-175), посвідченням офіцера Збройних Сил України серії НОМЕР_7 (том 1 а.с. 40-43, 158-161) підтверджено, що позивач проходив службу в органах прокуратури і обіймав наступні посади:

19 грудня 2001 року 06 липня 2004 року помічник прокурора Жовтневого району м. Харкова;

07 липня 2004 року 11 серпня 2005 року старший слідчий Валківської міжрайонної прокуратури Харківської області;

12 серпня 2005 року 01 листопада 2005 року помічник Харківського міжрайонного прокурора Харківської області;

02 листопада 2005 року 16 квітня 2005 року помічник Харківського міжрайонного транспортного прокурора Харківської області;

17 квітня 2006 року 04 серпня 2008 року старший помічник Харківського міжрайонного транспортного прокурора Харківської області;

05 серпня 2008 року 13 грудня 2010 року старший слідчий Харківської міжрайонної транспортної прокуратури;

14 грудня 2010 року 18 квітня 2012 року прокурор організаційно-методичного відділу слідчого управління прокуратури Харківської області;

19 квітня 2012 року 26 грудня 2012 року старший слідчий Харківської міжрайонної транспортної прокуратури;

27 грудня 2012 року 19 лютого 2013 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів на транспорті при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Харківської області;

20 лютого 2013 року 01 квітня 2013 року прокурор прокуратури Чернівецької області з питань правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту;

02 квітня 2013 року 21 квітня 2013 року старший прокурор відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури Чернівецької області;

22 квітня 2013 року 25 липня 2013 року прокурор відділу правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту прокуратури області;

26 липня 2013 року 17 листопада 2013 року заступник начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Закарпатської області;

18 листопада 2013 року 29 листопада 2014 року начальник відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Закарпатської області;

30 квітня 2014 року 27 жовтня 2014 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Закарпатської області;

28 жовтня 2014 року 03 лютого 2015 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України.

Проходження військової служби у Збройних Силах України:

22 грудня 1994 року 26 грудня 1995 року строкова служба у Збройних Силах України солдат.

Наказом Міністра оборони України від 26 січня 2015 року № 44 ОСОБА_1 присвоєно військове звання полковник юстиції.

На підставі наказу Міністра оборони України від 26 січня 2015 року № 44 позивач відряджений із залишенням на військовій службі до Генеральної прокуратури України.

04 лютого 2015 року 26 травня 2015 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України;

25 травня 2015 року 20 липня 2015 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України;

21 липня 2015 року 11 грудня 2016 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів та виконанням судових рішень у кримінальному провадженні слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України;

12 грудня 2016 року 08 лютого 2017 року т. в. о. прокурора першого відділу військової прокуратури Маріупольського гарнізону.

З 12 грудня 2016 року по 09 лютого 2017 року залучений до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 19 грудня 2016 року № 152ДСК.

09 лютого 2017 року 03 квітня 2018 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів та виконання судових рішень у кримінальному провадженні слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України;

03 квітня 2018 року 06 квітня 2018 року у розпорядженні військового прокурора сил антитерористичної операції;

06 квітня 2018 року 18 квітня 2018 року прокурор відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері Військової прокуратури сил антитерористичної операції.

З 06 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року залучений до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12 квітня 2018 року № 45 ДСК.

19 квітня 2018 року 10 травня 2018 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції слідчого управління Військової прокуратури сил антитерористичної операції.

З 01 травня 2018 року залучений до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях наказом т.в.о. першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 08 червня 2018 року № 8.

10 травня 2018 року 05 лютого 2019 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції слідчого управління Військової прокуратури об`єднаних сил.

З 05 лютого 2019 прокурор другого відділу нагляду з організації процесуального керівництва та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності.

На час виникнення спірних правовідносин полковник юстиції ОСОБА_1 перебував на військовій службі у Військовій прокуратурі об`єднаних на посаді прокурора другого відділу нагляду з організації процесуального керівництва та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності, про що свідчить довідка Військової прокуратури об`єднаних сил від 10 вересня 2019 року № 15-253вих19 (том 1 а.с. 47).

Згідно з наказом Військової прокуратури об`єднаних сил від 11 вересня 2019 року № 559к «Про оголошення вислуги років полковнику юстиції ОСОБА_1 станом на 09 вересня 2019 року» вислуга років, що дає право на виплату щомісячної надбавки за вислугу років, включаючи пільгову вислугу років 21 рік 10 місяців 25 днів, пільгова вислуга років, що зараховується, - 3 роки 2 місяці 2 дні (том 1 а.с. 58-59, 176-177).

З приводу безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил в період проходження військової служби суд встановив таке.

ОСОБА_1 є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_6 , виданим Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України 14 червня 2017 року (том 1 а.с. 39, 157).

Як свідчать витяги з наказів першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 19 грудня 2016 року № 152дск «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України», від 16 лютого 2017 року № 15дск «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України», з наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 26 квітня 2018 року № 116дск, з наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 08 червня 2018 року № 8/ДСК «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях», з наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 09 січня 2017 року № 9дск, з наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12 квітня 2018 року № 45/дск та довідка Військової прокуратури об`єднаних сил від 10 вересня 2019 року № 15-248вих-19, полковник юстиції ОСОБА_1 з 12 грудня 2016 року по 09 лютого 2017 року та з 06 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення відповідно на посадах: прокурора представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері, прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції слідчого управління військової прокуратури сил антитерористичної операції.

З 01 травня 2018 року по 04 лютого 2019 року на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальних провадженнях територіальних органів поліції слідчого управління військової прокуратури об`єднаних сил, а з 05 лютого 2019 року по теперішній час (10 вересня 2019 року) на посаді прокурора другого відділу нагляду з організації процесуального керівництва правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності військової прокуратури об`єднаних сил, здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні її проведення (том 1 а.с. 44, 48-53, 162, 166-171).

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду по суті позовних вимог.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі Закон № 1697), який на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії (11 вересня 2019 року) діяв у редакції від 01 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.

Згідно з ч. 8 ст. 86 Закону № 1697 право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

За правилами, наведеними у ч. 11 ст. 86 Закону № 1697, прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.

При цьому згідно з положеннями ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи: на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Ч. 2 ст. 86 Закону № 1697 визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка працює в органах прокуратури та вважаючи, що відповідає вимогам, визначеним ч. 1 ст. 86 Закону № 1697, звернувся до Управління ПФУ у м. Краматорську з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років. Однак відповідач відмовив у призначенні пенсії, покликаючись на те, що заявник не має права на пенсію згідно зі ст. 86 Закону № 1697.

Надаючи оцінку правомірності відмови Управління ПФУ у м. Краматорську в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Щодо наявності підстав для зарахування до вислуги років позивача періоду його військової служби в кратному обчисленні суд зазначає таке.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 27 Закону № 1697 військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону № 1697 на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

В преамбулі до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 2011 діяв у редакції від 01 січня 2019 року.

Ст. 1 Закону № 2011 визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, соціальний захист військовослужбовців, крім іншого, стосується питань їх пенсійного забезпечення.

Основні права військовослужбовців, пов`язані з проходженням служби, визначені ст. 8 Закону № 2011.

Так, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 2011 час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. «а» п. 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, обґрунтованими є доводи позивача про те, що визначальною підставою для пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право прокурорам на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій, для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат.

Отже, відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до вислуги років позивача періодів його безпосередньої участі в антитерористичній операції та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів в розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині позовних вимог буде покладання на Управління ПФУ у м. Краматорську обов`язку зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону № 1697, періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції з 12 грудня 2016 року по 09 лютого 2017 року та з 06 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року та періоду безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 09 вересня 2019 року в розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Водночас адресована суду вимога про зарахування цього періоду до вислуги років задоволенню не підлягає, оскільки обчислення вислуги років, призначення пенсії тощо належить до повноважень пенсійного органу, а не суду.

Щодо наявності підстав для зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону № 1697, часу строкової військової служби ОСОБА_1 суд зазначає таке.

За приписами ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, крім іншого, зараховується військова служба.

Суд встановив, що в період з період з 22 грудня 1994 року до 26 грудня 1995 року позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах України, однак відповідач не зарахував цей період до вислуги років.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідач обґрунтовує свою відмову у зарахуванні до вислуги років періоду проходження позивачем строкової військової служби тим, що всупереч приписам п. 6 Порядку № 637 позивач не надав військовий квиток або довідку, що підтверджує її проходження.

З цього приводу суду зазначає, що дійсно, п. 6 Порядку № 637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Разом з цим, на переконання суду, відмова відповідача зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 період проходження ним строкової військової служби є протиправною з огляду на таке.

В переліку документів, які були предметом розгляду відповідача, відсутні військовий квиток чи довідка військового комісаріату (військової частини) тощо.

Водночас предметом розгляду відповідача був послужний список ОСОБА_1 , в якому відображений період проходження ним строкової військової служби.

Наведене зумовлює висновок, що посадові особи відповідача об`єктивно мали можливість встановити цю обставину та врахувати період проходження строкової військової служби до вислуги років.

Суд приймає аргументи відповідача, які полягають у тому, що на час розгляду заяви про призначення пенсії посадові особи Управління ПФУ у м. Краматорську не могли врахувати відомості, що містилися в довідці 9 спортивного клубу Міністерства оборони України від 25 вересня 2019 року № 13, оскільки цей документ не був предметом їх розгляду.

Разом з цим суд відзначає, що відсутність довідки 9 спортивного клубу Міністерства оборони України в розпорядженні посадових осіб Управління ПФУ у м. Краматорську на момент розгляду заяви ОСОБА_1 жодним чином не впливала на можливість встановлення факту проходження позивачем строкової військової служби, відомості про яку відображені у послужному списку.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що, перш ніж прийняти рішення про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії, посадові особи Управління ПФУ у м. Краматорську офіційно пропонували позивачу подати додаткові документи, зокрема, довідку з військового комісаріату (військової частини) для підтвердження факту проходження строкової військової служби.

В переліку документів, яких за висновком відповідача було недостатньо для призначення пенсії, наведеному в розписці-повідомленні від 11 вересня 2019 року, про необхідність подання заявником додаткових документів для підтвердження періоду строкової військової служби зазначено не було.

Крім того, посадові особи Управління ПФУ у м. Краматорську не скористалися можливістю самостійно перевірити цю обставину шляхом звернення з відповідним запитом до військового комісаріату (військової частини) тощо.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині позовних вимог буде покладання на Управління ПФУ у м. Краматорську обов`язку зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону № 1697 періоду проходження військової строкової служби з 22 грудня 1994 року по 26 грудня 1995 року.

Водночас адресована суду вимога про зарахування цього періоду до вислуги років задоволенню не підлягає, оскільки обчислення вислуги років, призначення пенсії тощо належить до повноважень пенсійного органу, а не суду.

Щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи на прокурорських посадах періодів роботи позивача на посадах слідчого органів прокуратури (з 07 липня 2004 року по 11 серпня 2005 року, з 05 серпня 2008 року по 13 грудня 2010 року, з 19 квітня 2012 року по 26 грудня 2012 року) суд зазначає наступне.

Відповідач відмовив у зарахуванні наведених вище періодів до стажу роботи на прокурорських посадах, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ч. 6 ст. 86 Закону № 1697, не передбачає зарахування до вислуги років періодів роботи на посадах слідчого органів прокуратури.

Суд вважає такі висновки відповідача помилковими та відхиляє наведені ним аргументи, виходячи з такого.

Згідно з ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

В свою чергу ч. 1 ст. 15 Закону № 1697 визначено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

На переконання суду, під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на посадах слідчих органів прокуратури до прокурорського стажу (стажу роботи на прокурорських посадах) належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Так, в період роботи ОСОБА_1 на посадах слідчого органів прокуратури діяв Закон України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789).

Ч. 1 ст. 17 Закону № 1789 було передбачено, що у Генеральній прокуратурі України, прокуратурі Автономної Республіки Крим є старші слідчі в особливо важливих справах і слідчі в особливо важливих справах; у прокуратурах областей, міст та інших прирівняних до них прокуратурах можуть бути слідчі в особливо важливих справах і старші слідчі; у районних, міжрайонних, міських - старші слідчі і слідчі.

Ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789, яка регламентувала пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, було визначено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років.

Відповідно до п. 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697 цей Закон набрав чинності з 15 липня 2015 року, крім: пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу ХІІ цього Закону, які набирали чинності з дня, наступного за днем його опублікування; статей 21, 28-28, 42, 44-50, 62-63, 65-79 цього Закону, які набирали чинності 15 квітня 2017 року; статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирали чинності з 15 грудня 2015 року.

П.п. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697 визнаний таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом Закон № 1789, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15 грудня 2015 року.

Згідно з п. 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 1697 до початку діяльності державного бюро розслідування, але не пізніше п`яти років після набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України слідчі органів прокуратури здійснюють досудове розслідування у визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

П. 5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 1697 установлено, що положення цього Закону, в тому числі ст. 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що оскільки він працював на посадах слідчого органів прокуратури до початку діяльності Державного бюро розслідувань, тобто до 27 листопада 2018 року, положення ст. 86 Закону № 1697, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на нього як колишнього слідчого органів прокуратури.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в цій частині позовних вимог буде покладання на Управління ПФУ у м. Краматорську обов`язку зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на прокурорських посадах періоду роботи на посадах слідчого органів прокуратури з 07 липня 2004 року по 11 серпня 2005 року, з 05 серпня 2008 року по 13 грудня 2010 року, з 19 квітня 2012 року по 26 грудня 2012 року.

При цьому адресована суду вимога про зарахування цього періоду до стажу роботи на прокурорських посадах задоволенню не підлягає, оскільки обчислення вислуги років, призначення пенсії тощо належить до повноважень пенсійного органу, а не суду.

Позивач просить суд визнати неправомірними дії Управління ПФУ у м. Краматорську щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років та скасувати рішення Управління ПФУ у м. Краматорську від 03 жовтня 2019 року № 178.

У зв`язку з цим суд зазначає, що правові наслідки для позивача створює саме рішення Управління ПФУ у м. Краматорську від 03 жовтня 2019 року № 178, а не дії посадових осіб відповідача.

З огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносин, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку, що рішення Управління ПФУ у м. Краматорську від 03 жовтня 2019 року № 178 підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення відповідача ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято не на підставі закону, не є обґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Оскільки рішення Управління ПФУ у м. Краматорську є протиправним, воно підлягає скасуванню.

Визнання протиправним та скасування судом рішення відповідача, охоплює позовні вимоги про визнання протиправними його дій.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України для відновлення порушеного права позивача належить застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 вересня 2019 року № 7526 про призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 86 Закону № 1697 з урахуванням висновків суду.

У зв`язку з тим, що призначення пенсії належить до повноважень пенсійного органу, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 11 вересня 2019 року, виходячи із розрахунку 60 відсотків від середнього розміру щомісячної заробітної плати, обчисленої за останні 60 календарних місяців роботи, згідно зі ст. 86 Закону № 1697 задоволенню не підлягають.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як учасник бойових дій позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2010 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Докази здійснення позивачем, на користь якого ухвалено рішення, інших судових витрат суду не надані.

З огляду на викладене судові витрати присудженню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (ідентифікаційний код: 23346787, місцезнаходження: 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» від 03 жовтня 2019 року № 178.

3. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»:

- період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 12 грудня 2016 року по 09 лютого 2017 року та з 06 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби;

- період безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 09 вересня 2019 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби;

- період проходження військової (строкової) служби з 22 грудня 1994 року по 26 грудня 1995 року.

4. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посадах прокурорів період роботи з 07 липня 2004 року по 11 серпня 2005 року, з 05 серпня 2008 року по 13 грудня 2010 року, з 19 квітня 2012 року по 26 грудня 2012 року.

5. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 вересня 2019 року № 7526 про призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням висновків суду.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повне судове рішення складено 15 лютого 2020 року.

Суддя Т.О. Кравченко