Справа № 200/4252/20-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 р. Справа№200/4252/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи АТ «Банк Форвард» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи АТ «Банк Форвард» (далі відповідач), за участю третьої особи АТ «Банк Форвард» про:

- визнання протиправними дії по накладенню арешту на грошові кошти по заробітній платі, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язання зняти арешт з грошових коштів по заробітній платі, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_1 , який накладено згідно постанови від 17 січня 2020 року ВП № 6080039.

В обґрунтування позову зазначено, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 51 679,51 грн. за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвар». На підставі зазначеного напису, відповідачем було відкрито виконавче провадження та постановою від 17 січня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться в рахунках у банківських установах. Зокрема арешт було накладено на грошові кошти по заробітній платі, які знаходиться на рахунку, відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Позивач вважає дії по накладенню арешту на грошові кошти по заробітній платі протиправними, оскільки відповідно до положень чинного законодавства заборонено накладення арешту на заробітну плату працівника.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами особового провадження відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення, судове засідання призначено на 19 травня 2020 року.

18 травня 2020 року на електрону адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі.

18 травня 2020 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що арештований рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання, оскільки не відповідає визначеним законодавствам ознакам такого рахунку, а тому банком було прийнято до виконання постанову приватного виконавця. Крім того, на адресу приватного виконавця від банківських установ не надходило жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника заборонено звертати стягнення. Відповідач також зазначила, що у випадку якщо поточний рахунок відкритий для зарахування виключно заробітної плати (стипендії, пенсії, соціальної допомоги) у заяві про відкриття поточного рахунку зазначено, що вказаний рахунок є рахунком виключно для зарахування таких коштів, або вказана інформація визначається в додатковому договорі до банківського рахунку.

18 травня 2020 року на електрону адресу суду надійшла заява відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Позивач, відповідач та представник третьої особи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 50 829,51 грн. відповідно до кредитного договору № 98716767 від 30.07.2012 р., укладеним між нею з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард».

04 грудня 2019 року приватним виконавцем Павелків Т.Л. було отримано заяву представника АТ «БАНК ФОРВАД» про примусове виконання рішення.

Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 05 грудня 2019 року на підставі виконавчого напису № 7343 від 15 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження № 60800390 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 51 679,51 грн.

Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 17 січня 2020 року на підставі виконавчого напису № 7343 від 15 листопада 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 , в тому числі Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до вказаної постанови арешт накладений на всі відкриті рахунки, а також кошти на рахунка, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 17 січня 2020 року з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду у розмірі 5167, 95 грн.

Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 25 лютого 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід від ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 05 травня 2020 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 7343 від 15 листопада 2019 року до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили.

Матеріали справи також містять довідку № 2453 від 10 квітня 2020 року, видану ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» відповідно до якої, з заробітної плати ОСОБА_3 утримуються суми згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника ВП № 60800390 від 25.02.2020 р.

Спірним питанням у даній справі є правомірність дії приватного виконавця, які полягають у накладенні арешту на грошові кошти по заробітній платі, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч. 2 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 1404 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (ч. 2 ст. 48 Закону № 1404).

Статтею 68 Закону № 1404 визначені умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Так відповідно до пунктів 1-3 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до статті 69 Закону № 1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

З матеріалів справи та наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження не встановлено, що приватний виконавець накладав стягнення на заробітну плату позивача в розумінні Закону № 1404-VIII. Списання коштів з рахунків позивача не може вважатися накладенням стягнення на заробітну плату, оскільки на вказаних рахунках знаходилися належні позивачу кошти, які перебували у його власності, незалежно від джерел їх походження.

Відповідачем у постанові про арешт коштів боржника від 17 січня 2020 року ВП № 60800390 зазначено, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відповідному(их) рахунку(ах) та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що позивач не скористався правом, передбаченим ст.59 Закону № 1404-VIII та матеріали справи не містять даних щодо повідомлення відповідача та отримання ним документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, відповідно до вимог п.1. ч.4 ст.59 Закону № 1404-VIII.

Крім того, главою 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція №22) встановлено порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Відповідно до пункту 9.1 Інструкції №22 виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Пунктами 9.2, 9.3 Інструкції №22 встановлено, що банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків. Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Згідно з пунктом 9.6 Інструкції №22 залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії: якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку; якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання; якщо на рахунку клієнта немає коштів для забезпечення виконання документа про арешт коштів, то банк обліковує його на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про відсутність коштів для його виконання.

Позивачем долучено до матеріалів справи виписку по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на її ім`я, згідно з якою за період з 24 серпня 2019 року по 24 лютого 2020 року на вказаний рахунок зараховувалась заробітна плата, однак позивач не надала доказів того, що вказаний рахунок має спеціальний режим використання, що на такий не можуть зараховуватись інші кошти, окрім заробітної плати.

Суд також зазначає, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором (підпункт 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III); поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (пункт 7.1.2 статті 7 вказаного Закону).

Таким чином, рахунок позивача № НОМЕР_1 може використовуватись для переказу (отримання) коштів від інших осіб, отримання готівки та виконання інших операцій, доступних в меню банкомата та касах відділень банків, для купівлі товарів та послуг з оплатою через електронні термінали, для здійснення операцій за допомогою інтернет-банкінгу, що скаржником належними та допустимими доказами не спростовано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль» не має спеціального режиму використання, а тому посилання позивача на те, що кошти на такому рахунку не можуть бути арештованими з підстав зарахування заробітної плати є безпідставними, а отже накладаючи арешт на кошти позивача, приватний виконавець діяв на підставі та в межах своїх повноважень передбачених законом.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Враховую те, що у задоволені позову відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи АТ «Банк Форвард» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 19 травня 2020 року.

Рішення суду набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.І. Грищенко