Справа № 640/3255/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3255/20 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області та Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про:

- визнання рішення УПФ в Добропіллі та Добропільському районі № 408/14 від 24.12.2013 таким, що сфальшоване датою вступу у законну силу (набрання чинності), яка зазначена як 22.04.2019, та фактом формування другого такого ж самого рішення № 408/14 від 24.12.2013 тільки вже після 16 грудня 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.02.2020 позовну заяву залишено без руху та було надано строк для усунення виявлених судом недоліків, шляхом надання заяви, яка відповідатиме вимогам ч. 5 ст. 160 КАС України; доказів сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу немайнового характеру.

26.02.2020 позивачем подано до суду уточнену позову заяву та заяву про звільнення від сплати судового збору. Як вбачається з поданої заяви, позивачем в даній заяві позовні вимоги викладено наступним чином:

- визнати дії Добропільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області протиправними;

- визнати дату 22.04.2019, як дату вступу (набрання чинності) рішенням УПФ в Добропіллі та Добропільському районі № 408/14 від 24.12.2013, яке пройшло всі судові інстанції по справі № 805/2255/15-а, незаконною;

- зобов`язати прокуратуру Донецької області перевірити факт фальшування та підробки рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі № 408/14 від 24.12.2013 посадовими особами Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, а саме, підпису керівника Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Гулан О.Б. та дати складання (формування) нового рішення № 408/14 від 24.12.2013 вже після перейменування з 16 грудня 2015 року відповідача на Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2020 позивача звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову у справі № 640/3255/20. Уточнену позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк для усунення виявлених судом недоліків, шляхом надання заяви про приведення позовних вимог у відповідність до норм Кодексу адміністративного судочинства України.

16.03.2020 на виконання ухвали суду від 04.03.2020 позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, шляхом викладення позовних вимог в наступній редакції:

- визнати дії відповідача, суб`єкта владних повноважень протиправними;

- визнати дату 22.04.2019, як дати вступу ( набрання чинності) рішенням УПФ в Добропіллі та Добропільському районі № 408/14 від 24.12.2013, яке пройшло всі судові інстанції по справі № 805/2255/15-а, незаконною;

- винести окрему ухвалу, про порушення законодавства та фальшування УПФ в Добропіллі та Добропільському районі рішення № 408/14 від 24.12.2013, якою довести до відома прокуратури;

- зобов`язати прокуратуру Донецької області перевірити факт фальшування та підробки рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі № 408/14 від 24.12.2013 посадовими особами Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, а саме, підпису керівника Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Гулан О.Б. та дати складання (формування) нового рішення № 408/14 від 24.12.2013 вже після перейменування з 16 грудня 2015 року Відповідача на Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2020 позовну заяву повернуто.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з наступного:

- розглянувши подану заяву про усунення недоліків уточненої позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 04.03.2020, суд першої інстанції зазначив, що залишаючи уточнену позовну заяву, подану на виконання ухвали суду від 17.02.2020, увага позивача зверталась на те, що ним у поданій заяві, в якості відповідача вказано лише Добропільське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області, втім, у позовних вимогах він просить суд зобов`язати також прокуратуру Донецької області вчинити певні дії, пов`язані з оскаржуваним рішенням;

- також, судом зазначалось, що на вимоги позивача, які стосуються прокуратури Донецької області, юрисдикція адміністративного суду не поширюється та вони повинні вирішуватися лише в порядку кримінального судочинства;

- у той же час, подаючи заяву на виконання ухвали суду від 04.03.2020, позовні вимоги не були приведенні у відповідність до норм Кодексу адміністративного судочинства України, та по суті заявлено аналогічні тим, що були подані в уточненій позовній заяві від 26.02.2020.

- таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не виконала вимог ухвали суду від 04.03.2020.

Доводи апеляційної скарги:

- захист порушених прав, свобод чи інтересів, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина;

- заявляючи позовну вимогу до прокуратури Донецької області, позивач мав на увазі, як прохання, відреагувати окремою ухвалою суду на факти зловживання та підроблення відповідачем-1 офіційних документів;

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Вимоги до позовної заяви встановлені ст. 160 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, визначено обов`язок позивача зазначити у позовній заяві зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Так, з матеріалів справи слідує, що 16 березня 2020 року на виконання ухвали суду від 04 березня 2020 року, позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, шляхом викладення позовних вимог в наступній редакції:

1) визнати дії відповідача, суб`єкта владних повноважень протиправними;

2) визнати дату 22.04.2019, як дати вступу (набрання чинності) рішенням УПФ в Добропіллі та Добропільському районі № 408/14 від 24.12.2013, яке пройшло всі судові інстанції по справі № 805/2255/15-а, незаконною;

3) винести окрему ухвалу, про порушення законодавства та фальшування УПФ в Добропіллі та Добропільському районі рішення № 408/14 від 24.12.2013, якою довести до відома прокуратури та зобов`язати прокуратуру Донецької області перевірити факт фальшування та підробки рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі № 408/14 від 24.12.2013 посадовими особами Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, а саме, підпису керівника Управління Пенсійного фонду України в м. Добропіллі та Добропільському районі Гулан О.Б. та дати складання (формування) нового рішення № 408/14 від 24.12.2013 вже після перейменування з 16 грудня 2015 року Відповідача на Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України. (а.с. 23)

Проте, констатуючи невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції, вказав на те, що вже увага позивача зверталася на те, що у поданій заяві, в якості відповідача вказано лише Добропільське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області, втім, у позовних вимогах позивач просить суд зобов`язати також прокуратуру Донецької області вчинити певні дії, пов`язані з оскаржуваним рішенням. Також, на вимоги позивача, які стосуються прокуратури Донецької області юрисдикція адміністративного суду не поширюється та вони повинні вирішуватися лише в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів, перевіривши зміст та обгрунтування позовної заяви, заяв позивача про усунення недоліків позовної заяви, та доводи окружного суду, що покладені в основу для висновку про неусунення позивачем недоліків позовної заяви, вважає за необхідне вказати таке.

Щодо висновку суду про вимоги позивача до прокуратури Донецької області, без зазначення процесуального статусу цього органу у справі, слід врахувати, що позивач просила суд відреагувати на дії відповідача - органу пенсійного органу, шляхом постановлення окремої ухвали та сформувала у чому саме полягає така необхідність, проте суд розділив прохання постановлення окремої ухвали та зобов`язання прокуратури перевірити факт підробки та фальшування рішення, тобто, це не є позовною вимогою, а проханням про прийняття судом окремої ухвали, що, безумовно, в силу приписів ст. 249 КАС України, є правом суду. Таким чином, колегія суддів вважає в цій частині висновки суду першої інстанції помилковими.

У частині висновків суду про невідповідність вимогам КАС України, позовних вимог про визнання дій відповідача, суб`єкта владних повноважень протиправними; визнати дату 22.04.2019, як дати вступу (набрання чинності) рішенням УПФ в Добропіллі та Добропільському районі № 408/14 від 24.12.2013, яке пройшло всі судові інстанції по справі № 805/2255/15-а, незаконною, варто врахувати наступне.

Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, крім іншого, шляхом визнання дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до норм ч. ч. 2, 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Так, протиправні дії суб`єкта владних повноважень - це вчинення дій та/або прийняття рішень, всупереч відповідному обов`язку, встановленому чинним законодавством України

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач, не погоджується з діями відповідача, пов`язаними з рішенням УПФ в Добропіллі та Добропільському районі.

Натомість, у прохальній частині позивач не конкретизує які саме дії відповідача пов`язані з рішенням № 408 від 24.12.2013, тобто, яка саме поведінка, вплинула на прийняття відповідних рішень та, як наслідок, порушила права позивача.

Дійсно, формулювання позовних вимог, у відповідності з вимогами КАС України, зокрема, спрямоване на дотримання розгляду спору, у відповідності з обгрунтуваннями позовної заяви та її вимогами, задля належного та ефективного захисту прав особи, яка звернулась до суду. Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Згідно ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України, передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Водночас, слід врахувати, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, нечітке формулювання позовних вимог, у даному випадку, не є підставою для повернення позовної заяви позивачеві, та позбавлення цим самим гарантованого права на доступ особи до правосуддя, адже саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та у якій частині позовні вимоги є обгрунтованими/необгрунтованими.

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів певну лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, адже мотивувальна частина позовної заяви дає змогу встановити у чому саме полягає протиправність дій відповідача та з яким саме рішенням позивач пов`язує такі дії.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123, 160, 161 КАС України.

Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. (ч. 1 ст. 320 КАС України)

За таких обставин, апеляційна скарга є обґрунтованою, її доводи знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, спростовують висновки суду першої інстанції, а тому, остання підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123, 160, 161 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2020 - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко