Справа № 766/7243/20
Суддя: Булах Є. М.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/7243/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку письмового позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Херсонській області Зеленського Андрія Володимировича (місце знаходження: 73034, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128), Департаменту Патрульної поліції (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернеста, 3), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача:

06 травня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Херсонській області Зеленського Андрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому позивач просить визнати дії інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП в Херсонській області Зеленського A.B. щодо складання постанови серії ЕАК № 2448745 від 27.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП протиправними; скасувати постанову серії ЕАК № 2448745 від 27.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а провадження по даній адміністративній справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Позиція позивача:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 27.04.2020 року о 07 год. 07 хв.. керуючи автомобілем PEUGEOT «308», д.н.з. НОМЕР_2 рухався по автомобільній дорозі по проспекту Адмірала Сенявіна у м. Херсоні в бік Миколаївського шосе. Під`їжджаючи до регульованого перехрестя вулиці Некрасова та проспекту Сенявіна, позивач переконався, що для смуги його руху було ввімкнено дозволяючий рух «зелене» світло світлофору і проїхав перехрестя, попрямувавши далі. Через деякий час, біля перехрестя вул. Кільцева та проспекту Сенявіна, побачив, що його наздоганяє автомобіль патрульної служби поліції та сигналом наказує зупинити автомобіль. Позивач зупинив свій автомобіль, до нього підійшов інспектор патрульної поліції Зеленський A.B., який звинуватив позивача у тому, що останній здійснив проїзд перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, чим порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. Позивач пояснив, що ПДР не порушував і перехрестя проїхав на дозволяючий «зелений» сигнал світлофору, але пояснення враховані не були і інспектор Зеленський A.B. склав постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, постановою серії ЕАК №2448745 від 27.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

За таких обставин, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП с незаконним та необґрунтованим.

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог позивач у заяві зазначає, що:

- рухався через регульоване перехрестя на зелений, дозволяючий рух світлофору із дотриманням зазначених вимог ПДР, тому в його діях не було складу адміністративного правопорушення;

- на відеозаписі з нагрудної камери (або з камери автомобіля), який було надано для ознайомлення, жодним чином не зафіксовано, порушення правил дорожнього руху;

- у оскаржуваній постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом марки HONDA «CRV», д.н.з. НОМЕР_3 . Однак, ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль PEUGEOT «308», д.н.з. НОМЕР_4 , на якому він рухався при зазначених обставинах і був зупинений відповідачем;

- справа про адміністративне правопорушення відносно нього повинна була бути розглянута в будівлі УПП в м. Херсоні по пр. Сенявіна, 128, а не на місці вчинення правопорушення.

З підстав зазначеного та посилаючись на ст. ст. 7, 14-1, 251, 268, 280, 287-289 КУпАП, ст. ст. 71, 160 КАС України просить суд визнати дії інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП в Херсонській області Зеленського A.B. щодо складання постанови серії ЕАК № 2448745 від 27.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП протиправними; скасувати постанову серії ЕАК № 2448745 від 27.04.2020 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а провадження по даній адміністративній справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Позиція відповідача:

20.05.2020 року Інспектор роти № 1 батальйону № 1 УПП в Херсонській області Зеленський A.B. через канцелярію суду подав відзив на адміністративний позов про скасування постанови ЕАК №2448745 від 27.04.2020 року у справ про адміністративне правопорушення, та диск з відео файлом , у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог,.

Вказує, що 27.04.2020 року близько 07 год. 07 хв., під час патрулювання у м. Херсон, по просп. Сенявіна, район буд. 49А поліцейські виявили автомобіль під керуванням позивача, водій даного транспортного засобу керуючи ним проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «г» ПДР.

Виявивши і зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на транспортний засіб, як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у зв`язку з тим, що позивачем було порушено п. 8.7.3 «г» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Водієм даного автомобіля виявився позивач. Позивача було ознайомлено з відеодоказами (з відео реєстратора зі службового автомобіля), щодо порушення ним п. 8.7.3 «г» ПДР.

Також, Відповідач-1 при складанні вищезазначеної постанови допустив технічну помилку, а саме, вказав невірно марку т/з (HONDA CR- V) під керуванням позивача, та д.н.з. автомобіля ( НОМЕР_3 ). Просив суд вважати вірним т/з марки PEUGEOT «308», д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказує, що постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає.

Викладаючи свою позицію у відзиві, відповідач-1 нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України п.8.7.3. «г», ст. ст. 71, 72, 122, 222, 252, 256, 258, 285, 291, КУпАП, ст.ст. 23, 62, Закону України «Про національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015р. за №1408/27853.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2020 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Залучено до участі у справі у якості належного відповідача Департамент патрульної поліції. Відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. Розгляд справи призначено на 12.05.2020 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, 12.05.2020 року через канцелярію суду подав заяву, у якій просив судове засідання провести без його участі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв клопотань на адресу суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток на офіційні адреси місцезнаходження та офіційні електронні адреси, відомі суду.

За таких обставин, розгляд справи відкладено на 20.05.2020 року.

20.05.2020 року відповідач-1 Зеленський А.В. через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву та диск з відео файлом .

Доказів направлення позивачу копії відзиву та диску з відео файлами відповідачем не надано.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток, смс повідомлень.

Відповідач-1 у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв клопотань на адресу суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на офіційну адресу місцезнаходження та офіційну електронну адреси, відому суду.

Представник Департаменту патрульної поліції за довіреністю Ратушко В.А. 20.05.2020 року через канцелярію суду подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю відправки та ознайомлення позивача з відзивом, питання про відкладення розгляду справи розглянути у її відсутність.

У зв`язку з неявкою позивача та відсутністю інформації про направлення йому відзиву з додатком, справи відкладено на 25.05.2020 року.

21.05.2020 року у приміщенні суду позивач отримав відзив на позовну заяву разом з додатком.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.05.2020 року у задоволенні клопотання Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Херсонській області Зеленського Андрія Володимировича про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду відмовлено.

25.05.2020 року позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Заперечив проти обставин, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі та їх представники у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв клопотань на адресу суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток на офіційні адреси місцезнаходження та офіційні електронні адреси, відомі суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

ч.5 ст. 205 КАС України визначено, що у разі неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта(ч.9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст.205 КАС України, та наявних в матеріалах справи доказів належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання, заяви позивача про розгляд справи без його участі та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні без участі сторін.

Обставини встановлені судом.

27 квітня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

У постанові серії ЕАК №2448745 від 27.04.2020 року, що винесена відносно позивача, зазначено, що 27.04.2020 року близько 07 год. 02 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HONDA CR V, д.н.з. НОМЕР_3 , проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3. ґ ПДР - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Вчинене правопорушення зафіксовано на камеру 5060.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 позивач є власником автомобіля PEUGEOT «308», д.н.з. НОМЕР_4 .

З пояснень позивача викладених у позовній заяві вбачається, що 27,04.2020 року о 07 год. 07 хв.. керуючи автомобілем PEUGEOT «308», д.н.з. НОМЕР_2 позивач рухався по автомобільній дорозі по проспекту Адмірала Сенявіна у м. Херсоні в бік Миколаївського шосе. Під`їжджаючи до регульованого перехрестя вулиці Некрасова та проспекту Сенявіна, позивач переконався, що для смуги його руху було ввімкнено дозволяюче рух «зелене» світло світлофору і проїхав перехрестя, попрямувавши далі.

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на відеозаписі з нагрудної камери (або з камери автомобіля), який було надано для ознайомлення, жодним чином не зафіксовано, порушення правил дорожнього руху; у оскаржуваній постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом марки HONDA «CRV», д.н.з. НОМЕР_3 . Однак, ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль PEUGEOT «308», д.н.з. НОМЕР_4 , на якому він рухався при зазначених обставинах і був зупинений відповідачем; справа про адміністративне правопорушення відносно нього повинна була бути розглянута в будівлі УПП в м. Херсоні по пр. Сенявіна, 128, а не на місці вчинення правопорушення

На нормативне обґрунтування своєї позиції позивач посилався на ст. ст. 251, 268, 280, 287-289 КУпАП.

З поданого Інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в Херсонській області Зеленським A.B. через канцелярію суду відзиву на позовну заяву встановлюється, що відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що 27.04.2020 року близько 07 год. 07 хв., під час патрулювання у м. Херсон, по просп. Сенявіна, район буд. 49А поліцейські виявили автомобіль під керуванням позивача, водій даного транспортного засобу керуючи ним проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «г» ПДР.

Виявивши і зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на транспортний засіб, як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» у зв`язку з тим, що позивачем було порушено п. 8.7.3 «г» ПДР, чим останній скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Водієм даного автомобіля виявився позивач. Позивача було ознайомлено з відеодоказами (з відео реєстратора зі службового автомобіля), щодо порушення ним п. 8.7.3 «г» ПДР.

Також, Відповідач-1 при складанні вищезазначеної постанови допустив технічну помилку, а саме, вказав невірно марку т/з (HONDA CR- V) під керуванням позивача, та д.н.з. автомобіля ( НОМЕР_3 ). Просив суд вважати вірним т/з марки PEUGEOT «308», д.н.з. НОМЕР_2 .

Факт правопорушення підтверджується відео файлом , що містяться на диску який надається суду із відзивом. Вважає, що інспектором під час розгляду цієї справи, надалась належна оцінка доказам і він за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалось на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та діючи у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за якою накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та уповноваженою на те особою, є законною та обґрунтованою, а відтак підстав для її скасування та задоволення позову немає. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Викладаючи свою позицію у відзиві, відповідач-1 нормативно обґрунтовував свої заперечення посилаючись на Правила дорожнього руху України п.8.7.3. «г», ст. ст. 71, 72, 122, 222, 252, 256, 258, 285, 291, КУпАП, ст. ст. 23, 62, Закону України «Про національну поліцію», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395 зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015р. за №1408/27853.

Із наданого суду для дослідження диску з відео файлом встановлено, що інспектором патрульної поліції дотримано процедуру розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її повноважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, в тому числі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1. ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху України, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого. Жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що твердження позивача в частині позовних вимог, щодо порушень з боку інспектора порядку складання постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності та розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та без складання відповідного протоколу є такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки судом встановлено, що розгляд справи відбувся із повним дотриманням вищенаведених правових норм.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження процедури розгляду адміністративної справи за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано диск з відеозаписом «», з якого вбачається сама процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з дослідженого судом під час розгляду даної справи відеозапису, наданого відповідачем, не можливо встановити факт порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки цей доказ не містить запису вчинення позивачем будь-якого порушення правил дорожнього руху і відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Крім того, враховуючи предмет судового дослідження за даними правовідносинами, яким є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача-1 на допущення у постанові технічної помилки та вважати вірним т/з марки PEUGEOT «308», д.н.з. НОМЕР_2 ., зазначаючи транспортний засіб, яким керував позивач, оскільки за приписами ст. 293 КУпАП, суд, при розгляді скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення і встановлює її відповідність вимогам законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, і відповідно доказів того, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з урахуванням усіх істотних обставин, що мають значення для прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене, суд вважає що оскаржувана постанова не є обґрунтованою.

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що факт скоєння адміністративного правопорушення не заперечується позивачем, у зв`язку із чим визнає факт скоєного правопорушення.

Суд вважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності, оскільки з`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його з урахуванням усіх істотних аспектів у справі.

Також суд зазначає, що показання свідків правопорушення (у разі його вчинення) відповідачем не відбиралися, оскільки до матеріалів справи копії таких показань не додано, посилання на показання свідків в оскаржуваній постанові відсутні.

На підставі викладеного, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що належним відповідачем є Департамент патрульної поліції та з урахуванням того, що судом в ході розгляду справи не встановлено у діях інспектора Зеленського А.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 неправомірності, то вимоги позивача щодо визнання дій інспектора протиправними задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Херсонській області Зеленського Андрія Володимировича (місце знаходження: 73034, м. Херсон, проспект Адмірала Сенявіна, 128), Департаменту Патрульної поліції (місце знаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернеста, 3), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК №2448745 від 27.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Дата складання повного тексту рішення 25.05.2020 року.

Суддя: Є.М. Булах