Справа № 757/23137/18-а
Суддя: Батрин О. В.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Печерський районний суд міста Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

справа № 757/23137/18-а

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Інспектор управління патрульної поліції у м. Києві Губенко Юрія Олександрович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Губенка Юрія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Губенка Ю.О., відповідно до якого просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 196472 від 29.04.2018 року інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Губенка Ю.О., якою визнано ОСОБА_1 винним за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 020 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки винесена з порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, посилається на відсутність жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП України. Крім того, постанова про адміністративне правопорушення складена інспектором без врахування зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, доказів правопорушення не надано, технічними засобами його не зафіксовано, відомості про технічні засоби фіксації в постанові не вказані, свідків не опитано. Проте, не зважаючи на вказані обставини, відповідач виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. При цьому відповідачем не було вжито заходів для підтвердження вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні. Також, зауважив, що розгляд вказаної справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 14.05.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та зазначенням причин пропуску (а.с. 14).

Після усунення недоліків (а.с. 25-26), ухвалою суду від 17.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 30).

Ухвалою суду від 25.02.2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено та розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для надання сторонами пояснень (а.с. 37).

Позивач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явилися з невідомих причин. Відзив та докази на спростування доводів позивача до суду не подав.

Тому, суд, керуючись ч. 1 ст. 205 КАС України, розглянув справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що постановою серії ВР № 196472 від 29.04.2018 року інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Губенка Ю.О. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 020 грн. (а.с. 7).

Диспозиція ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Відповідно до змісту зазначеної постанови вбачається, що 29.04.2018 року о 13.20 год. позивач, керуючи автомобілем Acura MDX, держаний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Богдана Хмельницького, 10, та не виконав вимогу знаку 5.39 з відповідною табличкою до якого 7.17 «Інваліди», чим порушив ПДР України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.4 вказаних Правил дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Розділом 33 ПДР України визначено, що знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Пунктом 5.39 ПДР України знак «Зона стоянки» визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Також, вказаним розділом Правил встановлено знак 7.17 «Інваліди», який означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил.

Аналізуючи наведене, табличка 7.17 «Інвалід» застосовується лише із знаком 5.38 «Місце для стоянки» і означає, що його дія поширюється на мотоколяски і автомобілі на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід», а не як зазначено відповідачем в оскаржуваній постанові знак 5.39 ПДР з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід».

Таким чином, що відповідач застосував нормативний акт, який не передбачає відповідальність за порушення знаку 5.39 «Знак стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід».

У свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Позивач не заперечує, що він 29.04.2018 керував автомобілем Acura MDX, держаний номер НОМЕР_1 , та на вул. Богдана Хмельницького,10, в м. Києві здійснив зупинку. При цьому, дорожнього знаку він фактично не бачив, оскільки останній висів за зеленим деревом, а знак кінець зони паркування не мав таблички зона паркування для інвалідів, а також дорожня розмітка місць паркування для інвалідів була відсутня.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Разом з тим, належних та достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав, правомірність свого рішення суду не довів.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що позивач не може бути притягнений до адміністративної відповідальності за неправильне розташування дорожніх знаків, а вимоги дорожнього знаку 5.39 ПДР з додатковою табличкою до нього 7.17 «Інвалід» позивач не порушував.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України ) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи зі встановлених обставин згідно з поясненнями позивача, які не були в порушення вимог ст. 77 КАС України спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, суд перевіряючи відповідність оскаржуваних дій відповідача щодо прийнятого рішення вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, виходячи зі встановлених судом обставин та положень чинного законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, дійшов висновку про відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваної постанови від 29.04.2018 року, зокрема, оскаржувані дії та постанова в порушення вимог п.п.1, 3 цієї статті є необґрунтованими, прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для справи, а тому такі дії та рішення є протиправними, внаслідок чого, постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з положень вказаної норми, суд вважає за доцільне провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Щодо посилання позивача на те, що інспектор в порушення чинного законодавства розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та суттєво порушив його права, у тому числі, передбачені ст. 268 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема статті 268), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

У подібних правовідносинах таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 607/5933/16-а.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122, 247, 251, 258, 283 КУпАП, ст. 2, 5-10, п. 2 ч. 1 ст. 20, ст. 73-77, 121, 241-246, 257- 262, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р Ш І И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Губенка Юрія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 196472 від 29.04.2018 року інспектора управління патрульної поліції у м. Києві Губенка Юрія Олександровича про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020 грн. на ОСОБА_1 .

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Шостого апеляційного адміністративного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Інспектор управління патрульної поліції у м. Києві Губенко Юрій Олександрович: 02000, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Суддя О.В.Батрин