Справа № 120/1228/20-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 травня 2020 р. Справа № 120/1228/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якій просить визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні та виплаті дострокової пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю та зобов`язати відповідача призначити йому дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20 лютого 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 20 лютого 2020 року звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення йому дострокової пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю у зв`язку із тим, що він самостійно здійснював виховання дитини з інвалідністю.

Листом вих. №0200-0321-8/7614 від 28 лютого 2020 року Ямпільський відділ обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомив заявника про відсутність підстав для призначення дострокової пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю з огляду на відсутність заяви матері про згоду щодо призначення йому дострокової пенсії або документів про її відсутність.

Позивач вважає, що відмова у призначенні пенсії є протиправною, адже, на його думку, ним до заяви про призначення відповідної пенсії подано усі необхідні документи, що підтверджують його право на отримання дострокової пенсії за віком.

Ухвалою від 23 березня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні заяви про залучення до участі у справі третьої особи.

08 квітня 2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років. Водночас, відповідно до абзацу 12 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду про визнання її безвісно відсутньою тощо). Однак, при зверненні до пенсійного органу із заявою щодо призначення дострокової пенсії заявником не надано ані заяви матері про згоду щодо призначення пенсії батьку, ані документів, які б підтверджували її відсутність, що, на думку відповідача, є підставою для відмови у призначенні дострокової пенсії відповідно до абзацу 2 пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

15 квітня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій додатково наведені аргументи для задоволення позовних вимог. Зокрема, у відповіді на відзив позивач звернув увагу на те, що відсутність матері та виховання дитини з інвалідністю батьком підтверджується наступними документами: свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23 жовтня 2003 року серії НОМЕР_1 , актом обстеження від 16 серпня 2004 року та рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради від 17 травня 2006 року №157 про призначення його піклувальником недієздатного сина ОСОБА_1

12 травня 2020 року на адресу суду від позивача надійшов додатковий доказ (акт обстеження приміщення від 07 травня 2020 року №566).

При ухваленні даного рішення суд зважає на положення частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Водночас, слід звернути увагу на частину 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якою датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, аналіз приписів статей 243 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що у разі постановлення рішення у письмовому провадженні воно має бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення строку розгляду відповідної справи; при цьому, дата ухвалення рішення в порядку письмового провадження має співпадати з датою складення повного рішення.

Зважаючи на те, що суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, а також з огляду на те, що відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду №052 в/к від 08 травня 2020 року головуючий суддя протягом періоду з 11 травня 2020 року по 25 травня 2020 року перебував у додатковій відпустці, тому повний текст судового рішення складено до закінчення строку, встановленого частиною 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на приписи частини 6 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні у адміністративній справі докази, суд встановив такі обставини.

20 лютого 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою та необхідними документами щодо призначення йому дострокової пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю.

Листом Ямпільського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. №0200-0321-8/7614 від 28 лютого 2020 року заявника повідомлено, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для призначення дострокової пенсії матерям або батькам інвалідів з дитинства необхідно подати такі документи: свідоцтво про народження дитини; документи, що свідчать про виховання дитини до 6-річного віку; документи, що свідчать про визнання дитини інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом. Також у листі зазначено, що зазначені вище документи у заявника наявні, а страховий стаж ОСОБА_1 становить більше 20 років. Однак, для призначення дострокової пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю необхідно долучити заяву матері про згоду щодо призначення дострокової пенсії батькові або документи про її відсутність (свідоцтво про смерть тощо), в іншому випадку підстави для призначення даного виду пенсії відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, статтею 115 Закону №1058-IV врегульовано особливості призначення дострокової пенсії за віком для окремих категорій громадян.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

При цьому, абзацом 2 пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-ІV визначено, що за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.

Водночас, постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок), відповідно до абзацу 12 підпункту 5 пункту 2.1 якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: заяву матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану про смерть, рішення суду про визнання її безвісно відсутньою тощо), у разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом другим пункту 3 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

При призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть (пункт 2.17 Порядку).

Відтак, наведені приписи свідчать про те, законодавець передбачив право на призначення дострокової пенсії за віком матері особи з інвалідністю з дитинства, а також за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, і батькові дитини з інвалідністю.

Водночас, необхідними документами для призначення дострокової пенсії за віком в такому випадку є заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану про смерть, рішення суду про визнання її безвісно відсутньою тощо).

Суд звертає увагу на те, що перелік документів, визначений абзацом 12 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку, які підтверджують відсутність матері, не є вичерпним і чітко визначеним, а тому факт відсутності матері може підтверджуватися й іншими документами, окрім тих, що визначені у цій нормі.

До подібних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі №445/668/17.

Судом встановлено, що свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 підтверджується те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; батьками його є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, про що свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії 10ААА № 674970 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23 жовтня 2003 року зроблено запис №121 (підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ).

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 липня 2005 року у справі №2-1091 ОСОБА_1 визнано недієздатним та направлено це рішення органу опіки і піклування м. Ямпіль Вінницької області для призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Ямпільської міської ради від 17 травня 2006 року №157 ОСОБА_1 призначено піклувальником недієздатного сина, інваліда першої групи ОСОБА_1 .

Разом із тим, як слідує із актів обстеження з метою виявлення дійсного місця проживання ОСОБА_2 , складених 16 серпня 2004 року та 07 травня 2020 року, з 01 січня 2003 року ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_1 ), не проживає.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що з 01 січня 2003 року вихованням дитини з інвалідністю займався батько ОСОБА_1 за відсутності матері ОСОБА_2 .

За наведених вище обставин відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю, адже доказами, що містяться у матеріалах адміністративної справи, підтверджується відсутність матері дитини з інвалідністю ОСОБА_2 .

Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 як батькові дитини з інвалідністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій органу пенсійного фонду щодо відмови в призначенні позивачеві дострокової пенсії за віком, а тому позовна вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20 лютого 2020 року також підлягає задоволенню, адже є похідною в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, вимоги щодо зобов`язання відповідача нараховувати та виплачувати дострокову пенсію за віком задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними, адже спірні правовідносини між учасниками справи з приводу нарахування та виплати відповідної пенсії ще не виникли.

Визначаючись з приводу дати, з якої слід призначити позивачеві дострокову пенсію за віком, суд враховує приписи пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку (55 років, як того вимагає пункт 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), тому пенсію йому слід призначити з дня звернення за пенсією, тобто з 20 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності відмови у призначенні пенсії, та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією №06JJ3631M від 11 березня 2020 року.

Відтак, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 420,40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 840,80 гривень. А тому, задовольняючи позовні вимоги в частині, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що полягають у відмові в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20 лютого 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину (пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Повний текст рішення складено 26.05.2020

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович