Справа № 520/720/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 р. Справа № 520/720/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Харківської обласної державної адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків по справі № 520/720/2020

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної державної адміністрації , Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації

про визнання дій та бездіяльності протиправними,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської обласної держаної адміністрації (далі по тексту - перший відповідач, Харківська ОДА), Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації (далі по тексту - другий відповідач, Департамент економіки і міжнародних відносин ХОДА), в якому просив суд :

- визнати дії Харківської обласної державної адміністрації протиправними, що висловлюється в порушенні статті 7 Закону України "Про звернення громадян" у забороні направлення скарги громадянина для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, тобто це стосується заяви від 29 листопада 2019 року;

- визнати бездіяльність Департаменту економіки і міжнародних відносин протиправною, яка висловлюється у неприйнятті будь-яких дій по захисту порушених прав особи із інвалідністю ІІ групи при поїздках маршрутним таксі № 1316 із автовокзалу № 3 міста Харкова до міста Зміїв з вимаганням сплати автостанційного збору при нульовому квитку, що є порушенням діючого Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України" та тягне відповідальність посадових осіб вказаного Департаменту передбачену статтею 24 Закону України "Про звернення громадян".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 по справі № 520/720/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської обласної державної адміністрації, Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій та бездіяльності протиправними - задоволено частково.

Визнано дії Харківської обласної державної адміністрації протиправними, що висловлюється в порушенні статті 7 Закону України "Про звернення громадян" у забороні направлення скарги громадянина від 29 листопада 2019 року для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 по справі № 520/720/2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог - скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що не згоден з висновком суду першої інстанції про відсутність з боку Департаменту економіки і міжнародних відносин ХОДА протиправної бездіяльності, яка полягає у незахисті порушених прав особи з інвалідністю ІІ групи, зокрема під час користування міжміським транспортом за маршрутом Харків - Зміїв, під час якого у позивача вимагали сплату автостанційного збору при нульовому квитку. Вказує, що посилання відповідача та суду першої інстанції на Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, суперечать Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України" та звужують права позивача порівняно із зазначеним Законом, що є неприпустимим в силу ст.ст.8, 22 Конституції України. Стверджує, що суд першої інстанції не звернув уваги на суттєві порушення права особи з інвалідністю ІІ групи, на звуження наданих державою прав, що, на думку позивача, є порушенням ст. 64 Конституції України.

Перший відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 по справі № 520/720/2020 скасувати в частині задоволення позову, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що на первинне звернення ОСОБА_1 , що надійшло до ХОДА 12.09.2019, було надано відповідь (роз`яснення) директором Департаменту економіки та міжнародних відносин ХОДА А. Колосом, тобто, керівником органу, до відання якого віднесено порушене у зверненні питання. Пояснив, що 29.11.2019 позивач повторно звернувся до ХОДА з питання незгоди з результатами розгляду попереднього звернення від 12.09.2019. Вважає, що питання, порушені у зверненні від 29.11.2019, відносяться до виключної компетенції Департаменту економіки та міжнародних відносин ХОДА, однак, це не було враховано судом першої інстанції. Також, судом не було взято до уваги, що у зверненні від 29.11.2019 оскаржувались дії посадових осіб цього Департаменту А. Колоса , В. Наконечного та О. Лещенка, у зв`язку з чим розгляд зазначеного звернення доручено заступнику директора Департаменту І. Коноваловій. Листом від 17.12.2019 № 01-20/Д-710 за підписом І. Коновалової ОСОБА_1 була надана повна та ґрунтована відповідь у встановлений законом строк. Враховуючи викладене, вважає, що Харківською обласною державною адміністрацією при наданні доручення розглянути звернення ОСОБА_1 від 29.11.2019 І . Коноваловій , вимоги ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» порушено не було, оскільки розгляд звернення доручено іншій посадовій особі, ніж тим, рішення або дії яких оскаржуються.

Представник відповідачів у надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволення позову - без змін. Стверджує, що на звернення ОСОБА_1 від 12.09.2019 та від 29.11.2019 належним посадовими особами Департаменту було надано повні та ґрунтовні відповіді у встановлений законом строк. По суті питань, поставлених у зверненні позивача, зазначив, що відповідно до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі по тексту - Правила № 176), за надання обов`язкових послуг, передбачених статтею 36 Закону України "Про автомобільний транспорт", з осіб, які придбавають квитки, справляється автостанційний збір, що включається до вартості квитка. Розмір такого збору визначається власником автостанції на підставі економічно обґрунтованого розрахунку. Оскільки перевезення інвалідів ІІ групи здійснюється перевізником на безоплатній основі, пасажир такої категорії не сплачує вартість проїзду в автобусі, а для посадки в автобус отримує так званий "нульовий квиток". Зазначив, що оскільки наявні в Харківській області автостанції та автопідприємства не є підприємствами державної форми власності та не належать до сфери управління ХОДА, з урахуванням вимог ст. 36 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", втручання у діяльність зазначених підприємств є незаконним. З огляду на викладене, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, зазначивши, що другий відповідач в межах своїх повноважень розглянув заяви позивача та надав обґрунтовану відповідь по суті його питання з посиланням на норми діючого законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Харківської обласної державної адміністрації із заявою від 11.09.2019, яка зареєстрована в ХОДА 12.09.2019 за вх. № Д-8389, щодо пільгового проїзду на автобусному маршруті № 316 Харків-Зміїв, а саме позивач просив провести перевірку стосовно дій робітників автостанції № 3 при перевезенні пасажирів на безоплатній основі та надати відповідь, яка відповідає вимогам ст. ст. 15, 19, 20 Закону України "Про звернення громадян".

У відповідь на вказану заяву, листом від 09.10.2019 № 01-20/Д-633, Департаментом економіки і міжнародних відносин, як структурним підрозділом Харківської обласної державної адміністрації, позивачу надано роз`яснення. Зокрема, зазначено, що Департамент, відповідно до покладених основних завдань, забезпечує організацію пасажирських перевезень на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території району, але не виходять за межі області. Вказано, що відповідно до ст. 36 Закону України "Про автомобільний транспорт" за надання обов`язкових послуг автостанцій з осіб, які купують проїзні квитки, стягують автостанційний збір, що входить до вартості квитка. Послуги автостанцій, крім послуг кімнати матері і дитини, пасажирам надаються за плату. Розмір автостанційного збору визначається власником автостанції на підставі економічно обґрунтованого розрахунку. Також зазначено, що ст. 36 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що місцеві державні адміністрації не втручаються у господарську діяльність підприємств, установ та організацій, крім випадків, визначених законом. Даний лист підписано директором Департаменту - А. Колосом (а.с. 5).

29.11.2019 позивач звернувся до ХОДА із заявою, яка була зареєстрована 29.11.2019 за вх. № Д-10463, в якій ОСОБА_1 висловив незгоду із результатами розгляду попереднього звернення від 11.09.2019 вх. № Д-8389 та просив розглянути звернення від 11.09.2019, зареєстроване за вх. № Д-8389 від 12.09.2019, надавши оцінку роботі Департаменту економіки і міжнародних відносин Харківської обласної державної адміністрації. Вказав, що відповідь № 01-20/Д-633 від 09.10.2019 року від Департаменту економіки і міжнародних відносин ХОДА була надіслана йому лише 26.11.2019, тобто, через місяць після виготовлення даної відповіді, що свідчить про порушення строків розгляду звернення, передбаченого Законом України "Про звернення громадян". Крім того, позивач зазначив, що відповідно до діючого законодавства, він як особа з інвалідністю має право на безкоштовний проїзд, проте по суті його звернення від 11.09.2019 посадовими особами вмотивованої відповіді не надано (а.с.6).

Листом від 17.12.2019 № 01-20/Д-710 за підписом заступника директора Департаменту - начальника управління аналітики, прогнозування та зведення інформації Ірини Коновалової, позивачу надана відповідь на звернення від 29.11.2019 вх. № Д-10463. З наданої відповіді вбачається, що на питання, порушені позивачем у заяві від 29.11.2019, Департаментом надано роз`яснення, зокрема, повідомлено, що оскільки перевезення інвалідів ІІ групи здійснюється перевізником на безоплатній основі, пасажир такої категорії не сплачує вартість проїзду в автобусі, а для посадки в автобус, отримує так званий "нульовий квиток". Водночас, пунктом 116 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ від 18.02.1997 № 176, передбачено, що за надання обов`язкових послуг, передбачених ст. 36 Закону України "Про автомобільний транспорт", з осіб, які придбавають квитки, справляється автостанційний збір, що включається до вартості квитка. Розмір автостанційного збору визначається власником автостанції на підставі економічно обґрунтованого розрахунку. Також зазначено, що в Харківській області відсутні автостанції та автопідприємства, які мають державну форму власності та такі, що належать до сфери управління ХОДА, тому, в силу положень ст. 36 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", будь-яке втручання у діяльність зазначених товариств є незаконним. Також позивача повідомлено, що його звернення направлено до ПАТ "Харківське підприємство автобусних станцій" та про результати розгляду позивача буде додатково проінформовано.

Вважаючи, що відповідачами допущено порушення Закону України "Про звернення громадян", а також бездіяльність стосовно неналежного розгляду скарги позивача та ненадання повної та об`єктивної відповіді за результатами такого розгляду, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ХОДА щодо направлення скарги позивача від 29 листопада 2019 року для розгляду тому органу, дії чи рішення яких оскаржуються, - Департаменту економіки і міжнародних відносин ХОДА, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі дії вчиненні з порушенням ст. 7 Закону України "Про звернення громадян".

Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Департаменту щодо невчинення дій по захисту порушених прав особи із інвалідністю ІІ групи при поїздках маршрутним таксі, суд першої інстанції виходив з того, що Департаментом в межах своїх повноважень розглянуто заяви позивача та надано обґрунтовану відповідь по суті його питання з посиланням на норми діючого законодавства, а отже. не допущено протиправної бездіяльності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" (далі по тексту - Закон).

Частиною 1 статті 1 цього Закону визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. (ст. 4 Закону).

Відповідно до частини першої ст. 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Абзацами 1 та 4 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Організація, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначаються Законом України "Про місцеві державні адміністрації" від 09.04.1999 № 586-XIV.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв`язку; соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.

Статтею 45 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що організаційно-процедурні питання внутрішньої діяльності місцевих державних адміністрацій регулюються їх регламентами, що затверджуються головами відповідних місцевих державних адміністрацій з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Типові регламенти місцевих державних адміністрацій затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженням № 519 від 13.09.2018 затверджено регламент Харківської обласної державної адміністрації.

Пунктом 8 регламенту визначено організацію розгляду звернень громадян і проведення особистого прийому громадян.

Так, обласна державна адміністрація організовує в установленому порядку розгляд звернень громадян - пропозицій (зауважень), заяв (клопотань), скарг. Ведення діловодства за зверненнями громадян головою обласної державної адміністрації, першим заступником, заступниками голови обласної державної адміністрації (далі - керівництво обласної державної адміністрації), покладається на відділ роботи із зверненнями громадян апарату обласної державної адміністрації (далі - відділ).

Робота із зверненнями громадян ведеться відповідно до Закону України "Про звернення громадян", Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форми власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 348 (зі змінами), та інших нормативно - правових актів.

Звернення розглядаються керівництвом обласної державної адміністрації в порядку, визначеному законодавством України, та згідно з розподілом обов`язків. Особистий розгляд звернень головою обласної державної адміністрації здійснюється відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

За приписами ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Колегія суддів зазначає, що бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень, - це його пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 по справі № 342/158/17.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, Департамент економіки і міжнародних відносин ХОДА розглянув заяву позивача 29.11.2019, надавши обґрунтовану відповідь по суті поставлених позивачем питань з посиланням на норми діючого законодавства.

Так, позивачу було роз`яснено, що автостанційний збір є окремим видом послуг, які відповідно до ст. 36 Закону України "Про автомобільний транспорт" надаються пасажирам за плату, та не є платою за проїзд. Право безоплатного проїзду, надане окремим категоріям громадян, не включає права безоплатного користування послугами автостанцій і при купівлі квитка на пільговий проїзд такі громадяни сплачують лише обов`язкові послуги, передбачені ст. 36 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідь на заяву від 29.11.2019 була надана позивачу у місячний строк, встановлений Законом України "Про звернення громадян".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з боку Департаменту економіки і міжнародних відносин ХОДА відсутня бездіяльність, яка висловлюється у неприйнятті будь-яких дій по захисту порушених прав особи із інвалідністю ІІ групи при поїздках маршрутним таксі № 1316 із автовокзалу № 3 міста Харкова до міста Зміїв з вимаганням сплати автостанційного збору при нульовому квитку.

З приводу доводів позивача про те, що Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, на які послався відповідач, суперечать чинному Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", у зв`язку з чим не підлягають застосуванню до спірних відносин, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" транспортне обслуговування осіб з інвалідністю здійснюється на пільгових умовах.

Особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю першої групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю або дитину з інвалідністю), мають право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях (маршрутах) повітряного, залізничного, річкового та автомобільного транспорту в період з 1 жовтня по 15 травня.

Пільгове перевезення осіб з інвалідністю здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України "Про транспорт".

Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.

Порядок транспортного обслуговування осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю на пільгових умовах визначається нормативно-правовими актами, що регламентують правила користування громадянами повітряним, залізничним, річковим, автомобільним та міським електричним транспортом.

Враховуючи викладене, вказаною нормою Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" чітко вказано, що проїзд осіб з інвалідністю здійснюється на пільгових умовах, а транспортне обслуговування цих осіб - відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують правила користування громадянами повітряним, залізничним, річковим, автомобільним та міським електричним транспортом.

Таким нормативно-правовим актом є Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі по тексту - Правила № 176).

Враховуючи викладене, є помилковими твердження позивача на те, що вказані Правила № 176 суперечать Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", оскільки сам Закон містить посилання на відповідні Правила.

Відповідно до п.1 Правил № 176, ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За визначенням пп.пп.1, 5, 6 п.1 Правил № 176, автостанційний збір - плата за надання обов`язкових послуг автостанціями, що справляється з осіб, які придбавають квитки на проїзд автобусами приміських, міжміських та міжнародних маршрутів, і включається до вартості квитка;

вартість квитка - сума, що складається з вартості проїзду автобусом, автостанційного збору, плати за послуги з попереднього продажу квитків (за наявності такої);

вартість проїзду - сума, за якою автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник здійснює перевезення, що включає вартість за тарифом, страховий платіж та податок на додану вартість.

Таким чином, вартість квитка та вартість проїзду є різними поняттями, при цьому, статтею 38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено безумовний обов`язок усіх підприємств транспорту щодо пільгового перевезення осіб з інвалідністю.

Згідно зі ст.36 Закону України "Про автомобільний транспорт" автостанції надають пасажирам послуги, пов`язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов`язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху.

До обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать: продаж квитків; користування приміщеннями для чекання поїздки, облаштованими місцями для сидіння; можливість користування громадськими вбиральнями; інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки.

За надання обов`язкових послуг автостанцій з осіб, які придбавають проїзні квитки, стягують автостанційний збір, що входить до вартості квитка.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про автомобільний транспорт" пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Згідно з п. 41 Правил № 176 пасажир повинен мати квиток на проїзд в автобусі (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідку, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

За приписами ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних пасажирських перевезень є : для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Згідно з п.130 Правил № 176 особи, що користуються пільгами з оплати проїзду автобусами міжміського та/або приміського сполучення, звертаються у квиткову касу автостанції для внесення відповідної позначки до касової відомості та отримання квитка на пільговий проїзд.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено застосування до автомобільних перевізників адміністративно-господарських штрафів за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що позивач ані приписами ст.38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", ані Закону України "Про автомобільний транспорт", ані Правилами № 176 не звільнений від обов`язку оформлення квитка у касі автостанції для проїзду на пільгових умовах та сплати автостанційного збору.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Департаменту, яка висловлюється у неприйнятті будь-яких дій по захисту порушених прав особи із інвалідністю ІІ групи при поїздках маршрутним таксі № 1316 із автовокзалу № 3 міста Харкова до міста Зміїв з вимаганням сплати автостанційного збору при нульовому квитку.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у зверненні від 29.11.2019, адресованому голові ХОДА, ставилось питання про незгоду з попередньою відповіддю Департаменту від 09.10.2019 № 01-20/Д-633, наданою за підписом директора Департаменту А. Колоса, при цьому позивач вимагав надати оцінку роботі Департаменту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідь на заяву ОСОБА_1 від 29.11.2019 надано посадовою особою Департаменту - заступником директора Департаменту економіки та міжнародних відносин ХОДА І. Коноваловою, тобто, посадовою особою органу, дії якого оскаржувались.

Крім того, позивач у зверненні від 29.11.2019 просив також розглянути його попереднє звернення від 12.09.2019, яке стосувалось незгоди з діями працівників автостанції щодо вимоги сплатити автостанційний збір, яку позивач вважає незаконною.

Проте, звернення позивача від 29.11.2019 було направлене до ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій», тобто, підприємства, дії працівників якого оскаржувались.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність у таких діях відповідачів порушення вимог ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян», та погоджується з висновком суду першої про задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Харківської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 по справі № 520/720/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова