Справа № 334/174/20
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.03.2020
Справа № 334/174/20
Провадження № 2-а/334/80/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Бараш Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Курнос Вячеслава Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Курнос Вячеслава Юрійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1941163 від 05.01.2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 05.01.2020 року відповідачем було винесено постанову серія ЕАК № 1941163, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 05.01.2020 року о 14 год. 09 хв. в м.Запоріжжі, на Набережній Прибрежній магістралі, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше, як на 20 км/год. в населеному пункті, а саме рухався зі швидкістю 78 км/год., швидкість вимірювалась за догопомогою приладу TruCam, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволено швидкість не більше 50 км/год.), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Із вказаною постановою позивач не згодний, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв.

Вважає, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем неповно з`ясовані та недоведені обставини, що мають значення для справи, які відповідач вважав встановленими; порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права; невідповідність висновків постанови обставинам справи.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. та стягнути на його користь витрати на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувать Укравління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України.

Позивач Шевченко О.І. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позову, послаючись на те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.4 ПДР України, допустивши перевищення встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більше ніж на 20 км/год., що було зафіксовано вимірювачем швидкості TruCam. Прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, а тому його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства. Вважає, що єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом на підставі частини четвертої статті 229 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази встановив наступне.

Право позивача на оскарження рішення відповідача, який згідно змісту п.7 ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, уповноважений на прийняття рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, безпосередньо передбачено ст.287 КУпАП та визначено ст.ст. 5, 19, п.1 ч.1 ст.20, 286 КАС України.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Пункт 19 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно ч.3 ст.77 КАС України, докази суду надають учасники справи. Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, встановлює порядок дій інспекторів патрульної поліції.

Зокрема, пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 9 розділу ІІІ. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 р. № 111.

Відповідно до пункт 1.1. Зазначених Правил - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.9 Правил наголошує, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Такі правові висновки та такий підхід застосовано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016) у постанові від 30.05.2018.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1941163 від 05.01.2020 року вбачається, що 05.01.20202 року поліцейським 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Запорізькій області ДПП лейтенантом поліції Курнос В.Ю. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому зазначено, що 05.01.2020 року о 14 год. 09 хв. в м.Запоріжжі, на Набережній Прибрежній магістралі, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищив увстановлені обмеження руху більше, як на 20 км/год. в населеному пункті, а саме рухався зі швидкістю 78 км/год., швидкість вимірювалась за догопомогою приладу TruCam, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволено швидкість не більше 50 км/год.), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

В постанові зазначено, що швидкість 78км/год встановлено за допомогою приладу Trucam (при цьому моделі та серійного номеру не вказано) о 14 год. 09 хв. 27 с.

Виходячи з таких даних, можна встановити різницю відстані, швидкість та час, що підтвердить невірність даних зафіксованих інспектором:

-час, який зазначено в постанові про адміністративне правопорушення 14 год.09хв.27с. віднімаємо час, який зафіксовано на Trucam під час ознайомлення водія 14 год. 01.хв. = різниця 8 хвил.27 с.;

-8 хвил. 27 с. - це 8 хвил. 27 с. / 60 хвил. (год) = 0,138 год.;

-якщо водій їхав зі швидкістю 78 км/год., 0., він би проїхав S = V t, 78км/год*0.138год.=10.746 км., та саме ця відстань, була б початковою при вимірюванні до прибору Trucam;

-максимальна відстань вимірювання Trucam згідно інструкції складає 1,2 км.

Таким чином, швидкість та час не відповідає дійсності зазначених в постанові ЕАК № 1941163 від 05.01.2020.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не були з`ясовані обставини справи, а саме: не було встановлено істину, чи дійсно, позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП і чи є у його діях склад правопорушення.

Однак, відповідно до наданих відповідачем доказів, а саме відеозапису, вбачається, що неможливо встановити місце вчинення правопорушення та номерний знак автомобілю.

Окрім того, слід зазначити, що на доданому відповідачем фото, що роздруковано з вимірювального пристрою, саме в момент фіксації неможливо встановити місцезнаходження транспортного засобу по відношенню до місця фотографування.

З оглянутого фото вбачається, що технічним приладом було встановлено перевищення швидкості руху транспортного засобу Clip Nо 14173 Data: 01/05/2020 Time: 14:01:49, проте у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1941163 вказана інша дата: 14:09:27, дата 05.01.2020.

Інспектор проігнорував клопотання позивача про перенесення розгляду справи на інший час.

Таким чином, при винесені постанови були порушені вимоги ст. 245, 252, 280 КУпАП, що передбачають всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи в їх сукупності, вирішенню її в точній відповідності з законом.

Так, постанова від 05.01.2020 року не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Крім того, відсутні достатні докази вчиненого правопорушення, яке зазначено в оскаржуваній постанові. У зв`язку з чим, порушень позивачем ПДР України, при вказаних обставинах, судом не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 порушив правила ПДР України.

За викладених обставин, постанову інспектора не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, вказана постанова не ґрунтується на належних та достатніх доказах, тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем надано не було, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 143 КАС України , якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи, що відповідно до акту № 1 надання послуг до Договору № 05/01 від 05.01.2019 року про надання правової допомоги, що є невід`эмною частиною договору, передбачено що строк внесення клієнтом плати за надані послуги передбачено протягом 10 робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі, суд вважає вирішення питання про стягнення витрат на правичу допомогу передчасним.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу 9 п.5 ст. 143 КАС Укураїни).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 241-246 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до до інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Курнос Вячеслава Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № № 1941163 від 05.01.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляду штрафу в сумі 255 грн., складену інспектором 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Курнос Вячеславом Юрійовичем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ісаков Д.О.