Справа № 160/3726/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2020 року Справа № 160/3726/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врона О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про визнання протиправними та скасування постанов, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 28 листопада 2019 року ВП №60452658 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Комунальному закладі освіти «Навчально-виховне об`єднання № 28 «Гімназія-школа 1 ступеня - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) - центр позашкільної роботи» Дніпровської міської ради;
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни ВП №60452658 про накладення арешту на карткові рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваними постановами, оскільки виконавчим округом відповідача є м. Київ. Відповідач має здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження в територіальних межах м. Києва. Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої нерухомості і будь-якого іншого майна у м. Києві не має. Наявність рахунку в банку може бути підставою для відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження банку лише за умови наявності коштів на цьому рахунку. Відтак у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва виконавчого документу та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи та звернення стягнення на доходи, яка має місце проживання в м. Дніпрі. Відтак, прийняті в такому виконавчому провадженні постанови про звернення стягнення на дохід боржника та арешт коштів на рахунках є протиправними.
На думку позивача, оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року позовна заява залишена без руху та надано строк на усунення недоліків.
На виконання умов ухвали суду від 13.04.2020 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 14.05.2020 року.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 року на адресу суду від відповідача 14.05.2020 року надійшов відзив на позовну заяву.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами пошуку в автоматизованій системі виконавчих проваджень ОСОБА_2 , стало відомо, що відносно неї приватним виконавцем Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни за заявою АТ «Банк Форвард», про примусове виконання рішення було розпочато виконавче провадження ВП № 60452658.
31.01.2020 року на адресу відповідача був направлений адвокатський запит з проханням надати копію постанови, на підставі якої був накладений арешт на карткові рахунки у банку.
14.02.2020 року повторно на адресу відповідача був направлений адвокатський запит з проханням надати копії постанов про накладення арешту на рахунки позивача.
Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни №585 від 20.09.2019 року.
17.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною було винесено постанову у ВП №60452658 про арешт коштів ОСОБА_1 , якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банківських установах та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.
Не погоджуючись з винесеними постановами про відкриття виконавчого провадження №60452658 від 30.10.2019 року, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП №60452658 від 28.11.2019 року, про арешт коштів у ВП №60452658 від 17.01.2020 року, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Перевіряючи правомірність дій приватного виконавця стосовно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2019 року у ВП №60452658 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП №60452658 від 28.11.2019 року, про арешт коштів у ВП №60452658 від 17.01.2020 року, судом встановлено наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини першої статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VІІІ від 02.06.2016 передбачено, що в Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 25 Закону №1403-VІІІ виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1404-VІІІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону№1403-VІІІ право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
При цьому, зі змісту наведеної норми частини другої статті 24 Закону №1403-VIII слідує, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1404-VІІІ виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Частиною п`ятою статті 24 Закону №1404-VІІІ визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя статті 26 Закону №1404-VІІІ.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону №1404-VІІІ.
У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника (частина сьома статті 26 Закону №1404-VІІІ.
Згідно Єдиного реєстру приватних виконавців приватний виконавець Павелків ( Вольф ) Тетяна Леонідівна здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Отже, місце проживання та місце роботи боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №60452658 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Тобто, відсутнє обґрунтування правомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ВП №60452658, та прийняття виконавчого документу не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, і не за місцезнаходженням його майна, грошових кошів, заробітної плати, які виплачуються роботодавцем з місцезнаходженням у м. Дніпрі.
Місце проживання (перебування) боржника (м.Дніпро) не підпадає під виконавчий округ, на території якого приватний виконавець Павелків (Вольф ) Тетяна Леонідівна здійснює свою діяльність та відомості, щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Також, в постанові від 30.10.2019 року відсутні будь-які посилання про наявність у боржника іншого майна, місцезнаходження якого підпадає під виконавчий округ приватного виконавця.
Дійсно, відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Згідно статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) та безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).
Таким чином, у розумінні чинного законодавства майном є не рахунки, а грошові кошти, які можуть розміщатися на рахунку особи.
Проте, надані АТ «Банк Форвард» документи не підтверджують наявність коштів позивача на рахунку, який стягувач зазначив у заяві про примусове виконання виконавчого напису № 585. Тобто, на час винесення оскаржуваної постанови про відкриття ВП № 60452658 від 30.10.2019 року у відповідача були відсутні докази, що у боржника, який зареєстрований та проживає у м. Дніпрі Дніпропетровської області, наявне майно у виконавчому окрузі міста Київ.
Доводи відповідача, що заявою АТ «Банк Форвард» про наявність у боржника рахунку, відкритому в АТ «Банк Форвард», тобто у самого стягувача, підтверджено місцезнаходження майна позивача у виконавчому окрузі міста Київ, суд вважає необґрунтованими, оскільки ця заява не містить відомостей про наявність на вказаному рахунку коштів. Наявність карткового рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстровано у м. Києві, не є належним доказом підтвердження місцезнаходження майна боржника, якщо відсутні відомості про наявність на вказаному рахунку коштів.
Крім того, відповідачем до суду не надано будь-яких інших доказів, які б підтвердили знаходження коштів позивача на вищевказаному рахунку.
Одночасно суд не приймає до уваги посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 10.09.2018 по справі № 905/3542/15, оскільки вказана постанова прийнята щодо інших правовідносин і в ній Верховним Судом надана оцінка правовідносинам щодо правомірності накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках боржника, а не щодо відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням карткового рахунку боржника за відсутністю доказів про наявність на цьому рахунку грошових коштів.
Щодо листа Міністерства юстиції України від 11.06.2018, то суд зазначає, що останній не має сили нормативного акту, отже, не може регулювати спірні правовідносини. Крім того, в листі зазначено, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.
Суд погоджується з таким роз`ясненням Міністерства юстиції України, проте, приймаючи оскаржувану постанову відповідачем не взято до уваги той факт, що для визначення місцезнаходження майна боржника важливим аспектом є саме наявність грошових коштів, а не рахунку боржника, що не є тотожним.
Натомість, як зазначалось вище, у матеріалах справи не міститься жодного підтвердження того чи є взагалі грошові кошти на картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Банк Форвард», оскільки із заяви, наданої стягувачем до заяви про примусове виконання рішення, цей факт встановити неможливо.
Суд вважає, що постанова від 30.10.2019 року ВП №60452658 про відкриття виконавчого провадження прийнята відповідачем з порушенням приписів Закону №1404-VІІІ, оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи (позивача).
Як наслідок, винесена приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни постанова від 28 листопада 2019 року ВП №60452658 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.
Постанова приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 17 січня 2020 року у ВП №60452658 про накладення арешту на карткові рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль», також, підлягає скасуванню, як така, що винесена без належних підстав та повноважень приватного виконавця на її видання.

Крім того, суд зазначає, що фактично виконавче провадження відповідачем відкрито за місцезнаходженням стягувача, оскільки зазначена у заяві про відкриття адреса знаходження рахунку боржника є юридичною адресою самого стягувача. При цьому АТ «Банк Форвард», зазначаючи про відкриття у себе рахунку боржника, штучно створює підстави для відкриття виконавчого провадження за своїм місцезнаходженням, а не за місцем проживання чи знаходження майна боржника, що суперечить принципу, який закладений у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого виконавче провадження відкривається за місцем проживання, перебування, знаходження боржника або його майна. Відкриття провадження за місцезнаходженням стягувача в такій ситуації чинним законодавством не передбачено.

Відтак, відповідачем відкрито виконавче провадження без належних повноважень, чим порушено частину другу статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно твердження відповідача про пропуск строку звернення до суду, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суду надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №427 ОСОБА_1 від приватного виконавця Павелків (Вольф) Т.Л.

Однак, з вказаного рекомендованого повідомлення суд не може встановити, що саме було направлено на адресу позивачки, і, як насідок, не може беззаперечно встановити факт надіслання позивачці оскаржуваної постанови та отримання саме оскаржуваної постанови позивачкою поштовим відправленням №427.

Інших доказів надіслання саме оскаржуваної постанови суду не надано.

Опису вкладення з переліком документів, які надсилались ОСОБА_1 поштовим відправленням №427, який би надав змогу встановити перелік надісланих документі позивачці суду не надано.

Крім того, за завою позивачки 19.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. були надані роз`яснення щодо відкриття виконавчого провадження разом з копією постанови про відкриття виконавчого провадження відносно позивачки ВП № 60452658, та копії документів, на підставі яких було відкрито зазначене виконавче провадження.

Жодної інформації стосовно повторного надіслання оскаржуваної постанови лист відповідача не містить.

Відтак, єдиним належним доказом підтвердження отримання оскаржуваної постанови позивачкою є 24.03.2020 року день надання роз`яснень разом з оскаржуваною постановою.

До суду позивачка звернулась з позовної заявою 06.04.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, судом не встановлено порушення строку звернення до суду, оскільки належними та достовірними доказами, доданими до позовної заяви підтверджено своєчасність звернення до суду.

Відповідно до ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Подані відповідачем докази щодо порушення строку звернення до суду є такими, що не підтверджують дійсність пропуску строку звернення до суду позивачкою.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2522,40 грн., що документально підтверджується квитанціями від 30.03.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2522,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 262, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни ( 02094 , м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 15, РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 30 жовтня 2019 року ВП №60452658 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 20 вересня 2019 року № 585, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївною, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 44763, 57 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 28 листопада 2019 року ВП №60452658 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Комунальному закладі освіти «Навчально-виховне об`єднання № 28 «Гімназія-школа 1 ступеня - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) - центр позашкільної роботи» Дніпровської міської ради.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 17 січня 2020 року ВП №60452658 про накладення арешту на карткові рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 в акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни (02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, офіс 15, РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2522 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона