Справа № 415/4966/19
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/4966/19
Провадження № 2-а/415/13/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 ) в інтересах ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до командира взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Молчанова Артема Андрійовича (місцезнаходження: вул. Штейгерська, буд. № 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100)про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії командира взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Молчанова А.А. з винесення постанови серії ВР № 344911 протиправними, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ВР № 344911 від 03 червня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, а справу закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 червня 2019 року лейтенантомполіції Молчановим А.А. відносно позивача була винесена постанова серії ВР № 344911 якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за порушення вимог дорожнього знаку 5.7.2 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом».

Щодо події адміністративного правопорушення позивач зазначає, що 03 червня 2019 року рухався по пр. Хіміків в м. Сєвєродонецьку. На перехресті пр. Хіміків з вул. Танкістів здійснив поворот ліворуч, після чого знову повернув ліворуч на вул. Гоголя, де біля будинку № 3 був зупинений поліцейським. Який повідомив, що при повороті ліворуч з пр. Хіміків на вул. Танкістів позивач не виконав вимоги дорожнього знаку «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом».

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає, що в його діях немає ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Оскільки позивач не погодився з інкримінованим правопорушенням то заявив клопотання про відкладення розгляду справи на 17 червня 2019 року у зв`язку з необхідністю отримати правову допомогу. Вказана дата була визначена позивачем з урахуванням його перебування у відрядженні. Втім, клопотання ОСОБА_2 було відхилене, тому позивач вважає, що відповідач позбавив його права скористатись правовою допомогою.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від 14 травня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копії ухвали від 14 травня 2020 року було направлено позивачу та відповідачу в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Раніше, 14 жовтня 2019 року на адресу Лисичанського міського суду Луганської області від відповідача надійшло клопотання в якому він заперечив проти позовних вимог позивача, просив справу розглядати без його участі та долучив до матеріалів диск з відеозаписом.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином. 21 жовтня 2019 року через канцелярію Лисичанського міського суду Луганської області представник позивача надав клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови ВР № 344911 від 03 червня 2019 року на водія ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн., за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; в постанові щодо складу правопорушення зазначено наступне:

03 червня 2019 року о 09 годині 16 хвилин за адресою пр. Хіміків у м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, порушив вимоги дорожнього знаку 5.7.2 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», чим порушив п. 8.4 «ґ» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач отримав примірник постанови 03 червня 2019 року про що свідчить підпис останнього на постанові.

В графі "до постанови додаються" зазначено «не додаються».

Розглядаючи справу по суті, суд робить нступні висновки.

Щодо процедури: у даному випадку розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, протокол не складався. Такі дії відповідача позивач не оспорює.

Зі змісту постанови вбачається, що вона складена за порушення п. 8.4 «ґ» правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.4 «ґ» правил дорожнього руху інформаційно-вказівні знаки дорожнього руху запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП наступає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні адміністративного стягнення посадова особа відповідно до вимог ч. 3 ст. 33, ст. 34, ст. 35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, зокрема, повинна бути обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, а також докази. У разі заперечень водія - мають містити відомості про його позицію (пояснення, заперечення, тощо).

Згідно вимог до притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності, а також наявність складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу. Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести наявність події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Диск з відеозаписами, який був наданий відповідачем, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки відеозаписи які він містить, не були покладені в основу оскаржуваного рішення, всупереч вимогам ст. 77 КАС України.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними в постанові від 24 лютого 2019 року по справі № 592/5576/17, які суд, відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Крім того, суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом.

Таким чином, при розгляді даного позову суд виходить з того, що посадова особа, яка притягла позивача до адміністративної відповідальності, не виконала вимоги закону щодо збирання доказів, фіксування доказами адміністративного порушення, доведення складу та події адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд враховує презумпцію невинуватості (презумпцію правомірності дії) особи, яка притягається до відповідальності. Суд також враховує, що обов`язок по доказуванню наявності події та складу адміністративного правопорушення (відповідно порушення водієм ПДРУ) покладається на особу, що притягає водія до відповідальності, а у адміністративному судочинстві - обов`язок по доказуванню правомірності своєї дії та прийнятого рішення покладається саме на відповідача - суб`єкта владних повноважень, і не може такий обов`язок перекладатись на іншу сторону. Суд не може робити припущень та тлумачити докази таким чином, щоб всі сумніви у них використовувались проти особи, що притягається до відповідальності.

Оскільки суду не надані належні та допустимі докази, і не спростовані твердження водія, а також виходячи з принципу презумпції невинуватості, то суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, порушення водієм п. 8.4 «ґ» ПДРУ не доведене, подія та склад зазначеного в постанові адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не доведені.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування події та складу адміністративного правопорушення, то оскаржувана постанова судом скасовується.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, суд може прийняти рішення про скасування постанови та закриття провадження у справі, або (п.2) - скасувати постанову та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу.

Враховуючи конкретні обставини, проаналізувавши у сукупності всі подані докази, суд дійшов висновку, що в межах наданих доказів не доведено наявність в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за даним фактом за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, дії відповідача з винесення оскаржуваної постанови не є протиправними та незаконними, оскільки відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому в цій частині адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача Какулія Отарі Євгеновича в інтересах ОСОБА_2 до командира взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Молчанова Артема Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 344911 по справі про адміністративне правопорушення від 03 червня 2019 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Д.Ю. Луньова