Справа № 640/6638/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6638/20
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаль М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови,-

У С Т А Н О В И В:

Міністерство оборони України звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про скасування постанови від 26.02.2020 року ВП 60910214 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн за невиконання рішення суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 240/7459/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п. 12 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 32 від 15.03.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 14.09.2018 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи, подані ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги та вирішити питання щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконання обов`язків військової служби, з 14.09.2018 року відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням висновків суду у вказаній справі.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року по справі № 240/7459/19 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю та зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконання обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 року відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

На підставі виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року № 240/7459/19, 19.12.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузменком Олексієм Степановичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60910214, яка надійшла до позивача 03.01.2020 року.

Вказаною постановою зобов`язано Міністерство оборони України протягом 10 робочих днів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 року відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.

Відповідно до листа МО України від 13.02.2020 року № 158 вбачається, що станом на вказану дату рішення суду на вимогу державного виконавця не було виконано.

26.02.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С., за невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений строк, прийнято постанову № 60910214, якою на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн, оскільки станом на 26.02.2020 рішення суду про зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 14.09.2018 року відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги виконано не було, оскільки Міністерством оборони України протягом 10 робочих днів з моменту одержання постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2019 року не вжито заходів щодо виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року № 240/7459/19.

Заперечуючи законність рішення суду позивач зазначив, що рішення суду було виконано з дотриманням строків, передбачених спеціальними законами, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей», Порядку, затвердженого КМ України №975 від 25.12.2013 року, тобто у місячний строк з дня надходження документів з військового комісаріату.

Наджаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Як визначено ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Таким чином, оскільки постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019 року у справі № 240/7459/19 набрала законної сили 13.11.2019 року, з цієї ж дати така постанова підлягає обов`язковому виконанню учасниками справи.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 373 КАС України).

Згідно з ст. 1 Закону України Про виконавче провадження (у редакції чинній на час прийняття спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно з ч. 1 та ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Отже, за рішенням немайнового характеру боржник зобов`язаний виконати таке рішення протягом 10 робочих днів, що слідують за днем отримання боржником постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною.

В той же час, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 18 названого Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відтак, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими до виконання усіма учасниками виконавчого провадження, у тому числі боржником. Державний виконавець зобов`язаний вживати ефективних, своєчасних та у повному обсязі заходів передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, а у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Згідно з пунктом 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналізуючи вище наведені положення законодавства в контексті цієї справи необхідно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII .

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Як убачається із доводів, викладених Міністерством оборони України в апеляційній скарзі, Міністерство виконало рішення суду у порядку, визначеному відповідним Порядком, який визначений постановою КМ України №975, тобто у місячний строк після надходження іх Житомирського війського комісарату пакету документів, які необхідні для прийняття Комісією відповідного рішення.

Колегія суддів бере до уваги обставини, що зумовили несвоєчасне невиконання Міністерством оборони судового рішення, зокрема, з урахуванням доводів відповідача про те, що він не міг прийняти рішення про виплату грошових коштів у зв`язку з необхідністю дотримання процедури прийняття такого рішення, тобто отримання від військового комісаріату документів.

Окрім того, у виконавчому документі відповідно до рішення суду зазначено, про зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку затвердженого КМ України від 25 грудня 3013 року №975.

Згідно з п. 11 Порядку 975 особа подає уповноваженому органу (обласному військомату) відповідний пакет документів, а уповноважений орган надсилає його розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству оборони України), а у свою чергу розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених у п.11 постанови №975 документів, приймає рішення про призначення одноразової грошової допоомги.

Так, постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем була прийнято 19.12.2019 року та запропоновано боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Документи стосовно ОСОБА_1 надійшли до Міністерства оборони України 22.01.2020 року.

Відповідно до протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №26 від 21 лютого 2020 року, скасовано п.12 протоколу комісії МО України №32 від 15.03.2019 року, який було відмовлено у виплаті грошової допомоги та прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги та здійснення її виплати у розмірі 418 980 грн.

Таким чином, колегія суддів з урахуванням встановлених причин невиконання судового рішення у відведений Міністерству оборони України строк приходить до висновку про поважність причин невиконання судового рішення у строк, вказаний в оскаржуваній постанові державного виконавця, а тому підстав для накладення штрафу за не виконання рішення суду не має.

З цих підстав, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України від 26.02.2020 року ВП №60910214.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги, що на час прийняття оскаржуваної постанови від 26.02.2020 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду, останнє було виконано у повному обсязі, а саме 21.02.2020 року.

З урахуванням вищевикладених доводів та встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України, а тому рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року підлягає скасуванню як постановлене помилково з ухваленням постанови про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року скасувати та ухвалити у справі постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №60910214 від 26.02.2020 року про накладення на Міністерство оборони України штрафу в розмірі 5100 грн скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Постанову виготовлено: 26 травня 2020 року.