Справа № 460/3342/20
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2020 року м. Рівне №460/3342/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В. В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просив суд:

- визнати протиправним повідомлення від 29.04.2020 про повернення стягувачу виконавчого листа №1 у справі №460/1853/19, виданого 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом, без прийняття його до виконання;

- визнати протиправним повідомлення від 29.04.2020 про повернення стягувачу виконавчого листа №2 у справі №460/1853/19, виданого 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом, без прийняття його до виконання;

- зобов`язати на підставі виконавчого листа № 1, виданого 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, винести постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання ухвали Володимирецького районного суду від 26.06.2008 про стягнення з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 164004,75 грн., і вжити заходи передбачені ЗУ «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати на підставі виконавчого листа № 2, виданого 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо звернення ОСОБА_1 із заявою від 28.03.2019 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.04.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за результатами розгляду заяв про примусове виконання виконавчих листів № 1 та №2, виданих 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, винесено повідомлення про повернення таких виконавчих документів стягувачу без прийняття їх до виконання. Вважає, що такі повідомлення винесені безпідставно, а тому підлягають скасуванню. Вказує, що відповідач тривалим невиконанням судових рішень вчиняє щодо нього непряму дискримінацію, а це неприпустимо з огляду на практику Європейського суду з прав людини. З наведеного просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, а тому його правова позиція суду невідома.

Ухвалою суду від 18.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті на 22.05.2020.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 22.05.2020 не прибули.

Позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини четвертої статті 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, що адміністративні справи з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця є справами, віднесеними до категорії термінових адміністративних справ, що визначено нормами КАС України.

За правилами частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

07.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про:

визнання незаконним і протиправним ненадання відповідачем обґрунтованих відповідей у встановлений строк відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15-20 Закону України "Про звернення громадян" за зверненнями (заявою) позивача від 28.03.2019 щодо відновлення виконавчих проваджень на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 щодо заяви ОСОБА_1 ;

зобов`язання розглянути звернення позивача (заяву) від 28.03.2019 до відповідача щодо відновлення виконавчих проваджень на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (справа Кононов та інші), куди входить і заява ОСОБА_1 та дати обґрунтовану відповідь;

зобов`язання відновити виконавчі провадження, які попередньо були ним знищені, зокрема:

виконавче провадження по виконанню ухвали Володимирецького районного суду від 16.07.2002;

виконавче провадження по виконанню ухвали Володимирецького районного суду від 26.06.2008;

виконавче провадження по виконанню постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2008;

стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 200000 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо неналежного розгляду та ненадання ОСОБА_1 обґрунтованої відповіді за результатами розгляду заяви від 28.03.2019 про відновлення виконавчих проваджень на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (справа "Кононова та інші проти України"). Зобов`язано Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вирішити питання, з приводу якого звернувся ОСОБА_1 із заявою від 28.03.2019, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання відновити виконавчі провадження. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області відновити виконавчі провадження з виконання ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року, що змінена ухвалою того ж суду від 26 червня 2008 року (у світлі рішення того ж суду від 5 червня 2007 року та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2008 року). В іншій частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року залишено без змін.

Для забезпечення примусового виконання рішення ОСОБА_1 . Рівненським окружним адміністративним судом 07.04.2020 у справі №460/1853/19 було видано виконавчий лист №1 про зобов`язання управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області відновити виконавчі провадження з виконання ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 липня 2002 року, що змінена ухвалою того ж суду від 26 червня 2008 року (у світлі рішення того ж суду від 5 червня 2007 року та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2008 року), та №2 про зобов`язання Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вирішити питання, з приводу якого звернувся ОСОБА_1 із заявою від 28.03.2019, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

16.04.2020 позивачем були подані до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області заяви щодо прийняття до примусового виконання вказаних вище виконавчих документів Рівненського окружного адміністративного суду.

29.04.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за результатами розгляду заяв позивача від 16.04.2020 про примусове виконання виконавчих листів №1 та №2, виданих Рівненським окружним адміністративним судом 07.04.2020 у справі №460/1853/19, винесено два повідомлення про повернення відповідних виконавчих документів стягувачу без прийняття їх до виконання.

Підставою для винесення таких повідомлень стало пред`явлення стягувачем виконавчих документів не за підвідомчістю виконання таких рішень (пункт 10 частина 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження").

Вважаючи повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29.04.2020 протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з натупного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 10 частина 4 статті 4 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначено "Інструкцією з організації примусового виконання рішень", затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Інструкція).

Відповідно до пункту 3 Розділу 1 Інструкції органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Відповідно до пункту 1 Положення "Про Міністерство юстиції України" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 228 Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Положення "Про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України" затвердженого Наказом Міністерства юстиції України23.06.2011 № 1707/5 міжрегіональні управління Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління) підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами.

Пунктом 4 Розділу 1 Інструкції передбачено, що:

Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 Розділу 3 Інструкції виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону "Про виконавче провадження".

Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З системного аналізу вищезазначених норм права судом встановлено, що управлінням забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи та інші територіальні підрозділи органів державної влади і їх посадові особи.

Судом встановлено, що боржником за виконавчими листами №1 та №2, виданих Рівненським окружним адміністративним судом 07.04.2020 у справі №460/1853/19, які були повернуті стягувачу без прийняття до виконання, є Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Водночас, суд констатує, що Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області є територіальним органом Міністерства юстиції України (центрального органу виконавчої влади), а тому виконання рішення в якому боржником є цей орган підвідомче Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Отже, правових підстав для винесення спірних повідомлень про повернення виконавчих листів №1 та №2, виданих Рівненським окружним адміністративним судом 07.04.2020 у справі №460/1853/19, без прийняття їх до виконання на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідача не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що такі повідомлення відповідача від 29.04.2020 про повернення виконавчих документів без прийняття їх до виконання є протиправними та належать до скасування.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання на підставі виконавчого листа № 1, виданого 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, винести постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання ухвали Володимирецького районного суду від 26.06.2008 про стягнення з Володимирецької селищної ради на користь ОСОБА_1 164004,75 грн., і вжити заходи передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а також про зобов`язання на підставі виконавчого листа № 2, виданого 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо звернення ОСОБА_1 із заявою від 28.03.2019 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Судом не здобуто, а сторонами не надано доказів того, що, по-перше, постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення стягувачу виконавчого листа №1, виданого 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, а, по-друге, що взагалі було відкрито виконавче провадження з примусового виконання такого виконавчого документа.

Враховуючи викладене, позовна вимога про зобов`язання відповідача на підставі виконавчого листа № 1, виданого 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, винести постанову про відновлення виконавчого провадження не підлягає задоволенню і є передчасною.

В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

В Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, вирішення питань щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у цьому конкретному випадку є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією органів державної виконавчої служби (державних виконавців).

У справі, що розглядається, "Інструкція з організації примусового виконання рішень" не визначає безальтернативного обов`язку відповідача винести постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа поданого позивачем. Навпаки органу владних повноважень надано право здійснювати перевірку відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII.

Відтак суд, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в такі повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання відповідача винести постанову про відкриття виконавчого провадження не належить до задоволення.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного захисту та відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати відповідача повторно вирішити питання щодо відкриття виконавчих проваджень з примусового виконавчих листів №1 та №2, виданих 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи позивачем частково доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити частково.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим, суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Беручи до уваги обставини цієї справи, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення - відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Замкова, 29, м. Рівне, 33028, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення, винесене 29.04.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про повернення ОСОБА_1 без прийняття до виконання виконавчого листа №1, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 07.04.2020 у справі №460/1853/19.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення, винесене 29.04.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про повернення ОСОБА_1 без прийняття до виконання виконавчого листа №2, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 07.04.2020 у справі №460/1853/19.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повторно вирішити питання щодо відкриття виконавчих проваджень з примусового виконавчих листів №1 та №2, виданих 07.04.2020 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/1853/19, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 22 травня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.