Справа № 440/2366/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2366/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2020 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі-відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61857765 від 17.04.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження №61857765 з огляду на відсутність підстав для прийняття до виконання виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження саме Кременчуцьким районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), адже боржник зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Також, позивач посилався на невідповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», що, на його думку, виключає правомірність відкриття виконавчого провадження. Відтак, на переконання позивача, постанова відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано від відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження.

18.05.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, у якому останній заперечував стосовно позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що у державного виконавця відсутній обов`язок під час відкриття виконавчого провадження перевіряти місце проживання боржника. Також, відповідачем наголошено на тому, що виконавчий документ на момент його пред`явлення для примусового виконання відповідав вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», та у якому визначено місце проживання позивача: АДРЕСА_2 , а відтак, підстав для повернення виконавчого документа без виконання не було.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області 21.01.2020 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №186004, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000,00 грн.

16.04.2020 Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області звернулося до Кременчуцького районного ВДВС із заявою, у якій просили прийняти постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №186004 від 21.01.2020 до примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 17.04.2020 відкрито виконавче провадження №61857765 з примусового виконання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №186004 від 21.01.2020.

Не погодившись із постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини першої статті 3 цього Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Правила щодо місця виконання рішень визначені статтею 24 Закону №1404-VIII, за змістом якої виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Зі системного аналізу норм статтей 4 та 24 Закону №1404-VIII можна дійти висновку, що державний виконавець має право повернути виконавчий документ без прийняття до виконання лише у разі, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. При цьому, слід враховувати, що питання щодо місця виконання рішення вирішується на момент відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Зі змісту копій заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №186004 від 21.01.2020, яка є виконавчим документом, судом встановлено, що місцем проживання боржника є: АДРЕСА_2 .

Водночас, як вбачається із копії паспорту позивача та копії листа виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 12.05.2020, ОСОБА_1 03.02.2020, тобто після винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №186004 від 21.01.2020, знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрований за новою адресою: АДРЕСА_2 .

Суд зауважує, що позивач не надав доказів повідомлення Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про зміну зареєстрованого місця проживання, що позбавило останнього можливості пред`явити виконавчий документ до належного органу ДВС.

Також суд враховує, що державний виконавець, перевіряючи наявність підстав для відкриття виконавчого провадження, зокрема і дотримання правил місця виконання рішення, керувався інформацією із постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №186004 від 21.01.2020, згідно з якою місцем проживання боржника є: АДРЕСА_2 , що належить до територіальної юрисдикції відповідача, а тому не знав про факт реєстрації боржника за іншим місцем проживання.

Окрім цього, стаття 26 Закону №1404-VIII, яка визначає правила прийняття виконавчого документа до примусового виконання не передбачає обов`язку державного виконавця під час вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження перевіряти зареєстроване місце проживання боржника.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд не бере до уваги аргументи ОСОБА_1 щодо не врахування державним виконавцем факту його проживання у місті Кременчук.

До того ж державним виконавцем 08.05.2020, після отримання інформації про зміну місця проживання позивача, винесено постанову про передачу виконавчого провадження №61857765 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що державний виконавець при прийнятті виконавчого документа не порушив правила визначені статтею 24 Закону №1404-VIII.

Оцінюючи посилання позивача на відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера, дати народження боржника, кода ЄДРПОУ та відтиску гербової печатки стягувача суд виходить з наступного.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, а саме у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та його паспортних даних не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2018 року по справі №471/283/17ц (провадження № 61-331св18).

Також суд відхиляє посилання позивача на відсутність у виконавчому документі кода ЄДРПОУ стягувача з огляду на те, що Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області не має статусу юридичної особи, а тому не може мати власного коду ЄДРПОУ.

Окрім цього, суд вважає за необхідне наголосити, що частиною 3 статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Разом з тим позивачем не наведено посилань на закон, який би зобов`язував Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області як орган, який видав виконавчий документ мати гербову печатку.

За таких обставин, суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера, дати народження боржника, кода ЄДРПОУ та відтиску гербової печатки стягувача з огляду на їх безпідставність.

Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку, що державний виконавець, приймаючи постанову до виконання та відкриваючи на її підставі виконавче провадження, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а, відтак, підстави для визнання протиправною та скасування спірної постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 205, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул.Першотравнева, 37, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.І. Клочко