Справа № 420/2723/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2723/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом (а.с. 1-20, 51-52) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому, ОСОБА_1 , в зарахуванні до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді медбрата реанімаційно-анестезіологічного відділення міської лікарні швидкої допомоги з 01.04.1981 по 01.04.1982 роки, на посаді лікаря анестезіолога - реаніматолога хірургічного відділення лікарні порту Находка з 23.10.1985 по 22.11.1985 роки, на посаді лікаря анестезіолога - реаніматолога в РАО (реанімаційно-анастезіологічне відділення) Владивостоцької міської клінічної лікарні з 02.12.1985 по 01.06.1992 роки, на посаді лікаря анестезіолога - реаніматолога пологового відділення в Одеській обласній клінічній лікарні з 01.03.1995 по 20.01.2002 роки, на посаді завідуючого відділенням, лікарем анестезіологом відділення анестезіології і інтенсивної терапії пологового будинку з 01.01.2004 по 10.01.2010 роки, на посаді лікаря анестезіологом відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії для вагітних, роділь та породіль з 11.01.2010 по 02.04.2012 роки, на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення КУ «Пологовий будинок №5» з 03.04.2012 по 30.09.2019 роки та на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 01.10.2019 по 31.12.2019 роки;

зобов`язати відповідача зарахувати йому до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі періоди роботи на посаді медбрата реанімаційно-анестезіологічного відділення міської лікарні швидкої допомоги з 01.04.1981 по 01.04.1982 роки, на посаді лікаря анестезіолога - реаніматолога хірургічного відділення лікарні порту Находка з 23.10.1985 по 22.11.1985 роки, на посаді лікаря анестезіолога - реаніматолога в РАО (реанімаційно-анастезіологічне відділення) Владивостоцької міської клінічної лікарні з 02.12.1985 по 01.06.1992 роки, на посаді лікаря анестезіолога - реаніматолога пологового відділення в Одеській обласній клінічній лікарні з 01.03.1995 по 20.01.2002 роки, на посаді завідуючого відділенням, лікарем анестезіологом відділення анестезіології і інтенсивної терапії пологового будинку з 01.01.2004 по 10.01.2010 роки, на посаді лікаря анестезіологом відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії для вагітних, роділь та породіль з 11.01.2010 по 02.04.2012 роки, на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення КУ «Пологовий будинок № 5» з 03.04.2012 по 30.09.2019 роки та на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення з 01.10.2019 по 31.12.2019 роки;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії та грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач зазначив, що йому рішенням ГУ ПФУ від 21.01.2020 року № 59 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV). Пенсію обчислено виходячи із страхового стажу 40 років 8 місяців 28 днів, середньомісячного заробітку 12193,91 грн та її розмір становив 5037,10 грн.

ГУ ПФУ було відмовлено у виплаті йому грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV. Крім того, до страхового стажу в подвійному розмірі не були зараховані періоди його роботи, передбачені статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII).

03.02.2020 року позивач звернувся до відповідача і просив перевірити правильність розрахунку його загального стажу та стажу роботи в закладах охорони здоров`я, призначити та виплатити йому грошову допомогу в розмірі 10 пенсій, зарахувати в подвійному розмірі періоди його роботи в реанімаційно-анестезіологічному відділенні, у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії, а також на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога.

04.03.2020 року у відповіді ГУ ПФУ №1624-1057/К-02/8-1500/20 зазначено, що «В лютому поточного року переглянуто страховий стаж, до якого в подвійному розмірі включено період роботи у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» з 21.02.2002 по 31.12.2003, а також призначено грошову допомогу в розмірі 66479,90 грн, яка нарахована на березень поточного року.

Позивач зазначив, що період його роботи на посаді медбрата реанімаційно-анестезіологічного відділення міської лікарні швидкої допомоги з 01.04.1981 по 01.04.1982 роки підлягає зарахуванню до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі. Окрім того, період його роботи на посаді лікаря анестезіолога - реаніматолога хірургічного відділення лікарні порту Находка з 23.10.1984 по 22.11.1985 роки підлягає зарахуванню до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі.

Перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком, визначено пунктом 2.1 Порядку №22-1. Цей перелік є вичерпним. Подання довідки про відсутність відпусток без збереження заробітної плати, що відповідач вимагає від позивача зазначеним переліком не передбачено.

Позивач вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому в зарахуванні до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі окремих періодів його роботи, звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 06.04.2020 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позову (а.с. 41-43).

Ухвалою суду від 24.04.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження по справі відкрите, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 72-75).

Ухвалою суду від 24.04.2020 року виправлено описку в ухвалі суду від 06.04.2020 року по справі №420/2723/20 (а.с. 77).

Відповідачем 07.05.2020 року подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 93-95), в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. На думку відповідача страховий стаж до 01.01.2004 року обчислюється з урахуванням норм ст.60 Закону Закон №1788-XII. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що оскільки в період з 23.10.1984 по 22.11.1985 позивач працював в хірургічному відділенні, та в період з 01.03.1995 по 20.01.2002 в пологовому відділенні, відсутні підстави для врахування цих періодів до страхового стажу в подвійному розмірі. Для зарахування у подвійному розмірі періоду роботи з 02.12.1985 по 01.06.1992 року позивачу необхідно надати довідку про відсутність відпусток без збереження заробітної плати.

Щодо грошової допомоги, то позивачу призначено грошову допомогу у розмірі 66476, 90, яка була зарахована у березні 2020 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 21.01.2020 року перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону №1058-IV (а.с. 28).

Відповідно до абзаців 1, 6 пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (зі змінами, внесеними Законом №911-VIII від 24.12.2015), право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Згідно протоколу про призначення пенсії від 21.01.2020р його страховий стаж (повний) становить 40 років 8 місяців 28 днів, з яких 24 р. 9 м. 28 д. страховий стаж до 1.01.2004 р. та 15 р.11 м. після 1.01.2004 р. (а.с. 28).

28.01.2020 року позивачем подано заяву №762 про перерахунок пенсії за ст. 60 Закону №1788-XII (а.с. 27).

Позивачу зараховано у подвійному розмірі стаж роботи з 21.01.2002 по 31.12.2003р, з 03.04.2012 по 30.09.2019 роки, з 01.10.2019 по 30.11.2019 року, з 01.12.2019 по 27.01.2020 роки (а.с.30).

04.03.2020 року листом за №1624-1057/К-02/8-1500/20 ГУ ПФУ повідомило позивача, що у лютому поточного року переглянуто страховий стаж, до якого в подвійному розмірі включено період роботи у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» з 21.02.2002 по 31.12.2003рр, а також призначено грошову допомогу в розмірі 66 479,90 грн, яка нарахована на березень поточного року.

Також позивача повідомлено про відсутність підстав для врахування в подвійному розмірі страхового стажу з 23.10.1984 по 22.11.1985 року в хірургічному відділенні, та з 01.03.1995 року по 20.01.2002 року в пологовому відділенні.

Позивач вважаючи неправомірними дії відповідача звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини виникли з підстав призначення позивачу пенсії як працівнику закладу охорони здоров`я з урахуванням обчислення страхового стажу на підставі ст.60 Закону № 1788-XII в подвійному розмірі.

Статтею 24 Закону України №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним законодавством, окрім випадків, передбачених цим Законом. Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені ст. 60 Закону України.

Згідно з ст. 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Зміст вказаної норми свідчить про те, що подвоєння стажу роботи здійснюється виходячи із специфіки місця роботи працівника, а не посади, що він обіймав. Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги. До таких віднесена робота в патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Таким чином, Закон України №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України №1788-XII щодо обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час.

Статтею 48 КЗпПУ визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25.11.2005 року затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Вичерпний перелік документів, необхідних для призначення пенсії за віком визначено пунктом 2.1 Порядку. Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній для призначення пенсії за віком надаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №37.

Відповідач не заперечував правильність наявних записів про трудову діяльність позивача у наданій ним для призначення пенсії трудовій книжки.

Судом досліджена трудова книжка НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32-35).

Відповідно до трудової книжки у період з 01.04.1981 по 01.04.1982 року позивач працював в реанімаційно - анастезіологічному відділенні (далі - РАВ) на посаді мед брата, з 02.12.1985 по 01.06.1992 року працював лікарем анестезіологом - реаніматологом в РАВ, що за ст. 60 Закону №1788-XII повинно зараховуватися до стажу роботи в подвійному розмірі, проте відповідачем зарахований вказаний стаж в одинарному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» №303 від 08.10.1997 анестезіологічна служба була реорганізована. У складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я були створені такі відділення (групи, палати): відділення анестезіології з ліжками та без ліжок для інтенсивної терапії; анестезіологічна група; відділення інтенсивної терапії загального профілю; відділення анестезіології з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії; вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

У період з 21.01.2002 по 10.01.2010 року позивач працював завідуючим відділенням, лікарем анестезіологом відділення анестезіології та інтенсивної терапії пологового будинку, а з 11.01.2010 по 02.04.2012 року - лікарем анестезіологом відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії для вагітних, роділь та породіль, однак відповідачем зараховано лише з 21.02.2002 по 31.12.2003 року стаж роботи в подвійному розмірі.

Що стосується періодів роботи позивача з 23.10.1984 по 22.11.1985 р.р. на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога в хірургічному відділенні, з 01.03.1995 по 20.01.2002 рр на посаді лікаря анестезіолога - реаніматолога в пологовому відділенні, з 03.04.2012 по 30.09.2019рр на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення КУ «Пологовий будинок №5» та з 01.10.2019 по 31.12.2019 рр на посаді лікаря анестезіолога анестезіологічного відділення, то суд вважає правомірним не зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу в подвійному розмірі, оскільки робота в цих закладах не підпадає під дію статті 60 Закону №1788-XII.

Отже суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 01.04.1981 по 01.04.1982, з 02.12.1985 по 01.06.1992, з 31.12.2003 по 02.04.2012 згідно з ст. 60 Закону №1788-XII підлягають зарахуванню до стажу роботи в подвійному розмірі.

Суд вважає, що вимога відповідача до позивача про надання довідки про відсутність відпусток без збереження заробітної плати для зарахування в подвійному розмірі періоду роботи з 02.12.1985 по 01.06.1992 рр не ґрунтується на положеннях законодавства, зокрема, ст.48 КЗпПУ, Порядку №22-1 щодо переліку документів, які підтверджують стаж роботи заявника.

Відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 24.02.2020 визначено: коефіцієнт стажу - 0,42750, розмір пенсії за віком - 6 538, 21, доплата за понаднормовий стаж (7 років) - 109,48, одноразова грошова допомога ст. 55 пп. «е»-«ж» - 66 476,90 (а.с. 29).

Згідно з п. 7№ Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений Постановою КМУ від 23 листопада 2011 р №1191 (далі - Порядок №1191) закріплює, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України №1058-IV, станом на день її призначення.

Водночас, з урахуванням подвійного обчислення визначених вище судом періодів роботи, розмір пенсії позивача зміниться, відповідно підлягає перерахунку одноразова грошова допомога.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи вимоги вказаної норми суд знаходить підстави для стягнення судового збору з відповідача у відповідності до вимог ст. 139 КАС України стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 550, 00 грн.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні страхового стажу в подвійному розмірі періодів його роботи за періоди з 01.04.1981 по 01.04.1982, з 02.12.1985 по 01.06.1992, з 31.12.2003 по 02.04.2012 року; зобов`язати відповідача .здійснити перерахунок і виплату пенсії та одноразової грошової допомоги позивачу з урахуванням включення до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи з 01.04.1981 по 01.04.1982, з 02.12.1985 по 01.06.1992, з 31.12.2003 по 02.04.2012 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 76, 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні страхового стажу в подвійному розмірі періодів його роботи за періоди з 01.04.1981 по 01.04.1982, з 02.12.1985 по 01.06.1992, з 31.12.2003 по 02.04.2012 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату пенсії та одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з урахуванням включення до страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи з 01.04.1981 по 01.04.1982, з 02.12.1985 по 01.06.1992, з 31.12.2003 по 02.04.2012 року.

У задоволенні решти позовних з вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 550, 00 гривень.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.