Справа № 320/4206/20
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 травня 2020 року м. Київ № 320/4206/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області у видачі ОСОБА_1 , довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1190 роках по 28.04.1986 без урахування виплати коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області видати ОСОБА_1 , нову довідку встановлено зразка про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1190 роках в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 року, з урахуванням виплати коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену суму грошового забезпечення за роботу (службу) в зоні відчуження в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 року в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху у зв`язку з наступним.

В силу приписів пунктів 4, 5 та 8 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; докази, що підтверджують вказані обставини; докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

У прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено позовну вимогу визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області у видачі ОСОБА_1 , довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1190 роках по 28.04.1986 без урахування виплати коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання.

Разом з тим, слід зазначити що до матеріалів справи не надано доказів звернення позивача до відповідача із вимогою про видачу довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1190 роках по 28.04.1986 без урахування виплати коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до приписів частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відтак, позивачем до матеріалів справи не додано доказів звернення із відповідною заявою до відповідача про надання довідки одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1190 роках по 28.04.1986 без урахування виплати коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання.

З огляду на викладене, позивачем не обґрунтовано, як саме дії відповідача порушують права позивача та не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем відмовлено у видачі вказаної довідки, яку позивач просить суд зобов`язати відповідача видати.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач просить суд визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області у видачі ОСОБА_1 , довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1190 роках по 28.04.1986 без урахування виплати коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання та зобов`язати відповідача здійснити видачу такої довідки та виплату.

Водночас, як зазначає сам позивач з аналогічним позовом він звертався до суду. Так, як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізовано суду» 07.12.2018 до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області з урахуванням уточненої позовної заяви, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області у видачі ОСОБА_1 , довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 без урахування нарахування та виплати додаткових коштів за:

одноразову виплату коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання,

за роботу в зоні відчуження в розмірі 500 крб.,

добові в сумі 7 крб.,

за харчування 5 крб. 70 коп.;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену суму за роботу в зоні відчуження в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 року.

- зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області видати ОСОБА_1 , довідку про грошове забезпечення, з урахуванням вищезазначених виплат на роботах в зоні відчуження в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 року.

Вказаній адміністративній справі було присвоєно номер 320/6549/18.

Відповідно до приписів частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, спір виник у зв`язку з протиправними діями Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області у видачі ОСОБА_1 , довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1190 роках по 28.04.1986 без урахування виплати коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання.

При цьому, суд зазначає, що про порушення своїх прав позивачу було відомо у грудні 2018 року, при зверненні до суду з вимогами, визначеними у адміністративній справі № 320/6549/18. Так, позивач звертаючись до суду у межах провадження № 320/6549/18, позивач просив визнати неправомірними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області у видачі ОСОБА_1 , довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 без урахування нарахування та виплати додаткових коштів за: в тому числі одноразову виплату коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання.

Попри те, позивач до суду звернувся з даним позовом 02.05.2020, тобто, з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази поважності пропуску строку звернення до суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали шляхом подання безпосередньо до суду:

1) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на їх підтвердження, щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду;

2) належним чином засвідченої копії заяви на адресу відповідача про видачу довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1190 роках по 28.04.1986 без урахування виплати коштів в сумі 600 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання;

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цією ухвалою, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Панова Г. В.