Справа № 160/4409/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року Справа № 160/4409/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному провадженні (письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2020 року за №4642-3617/Р-02/8-0400/20 щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року основного розміру пенсії в розмірі 75 відсотків грошового забезпечення.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 75 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII призначено пенсію у розмірі 80 % грошового забезпечення, але у зв`язку з законодавчими обмеженнями розміру відповідних сум грошового забезпечення 75% на дату звільнення позивача, пенсія позивачу з 01.09.1992 року призначена в максимальному на той час розмірі 75% відповідних сум грошового забезпечення. З 01.01.2018 року відповідач здійснив перерахунок пенсії із застосуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення, що в свою чергу призвело до зменшення розміру пенсії. Позивач вважає, що оскільки він був звільнений на пенсію і пенсія йому була призначена виходячи із 75% грошового забезпечення, норма про обмеження максимального розміру пенсії до 70% на нього не розповсюджується, а перерахунок повинен бути проведений із розрахунку 75% грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 23.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Від представника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачу була призначена пенсія з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення. З 01.04.2014 року набрали чинності зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчисленої відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Зазначає, що перерахунок пенсії позивача проведено з грошового забезпечення, виходячи з відсоткового розміру, який встановлено з 01.04.2014 року (70%). Зазначає, що відповідач, як орган державної влади, діє лише в межах наданих повноважень та відповідно до вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.
14.05.2020 року до суду позивачем надано відповідь на відзив, в якій він підтримує позовні вимоги викладені в позовній заяві та просить задовольнити позов в повному обсязі.
Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1992 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) з урахуванням основного розміру пенсії 75% відповідних сум грошового забезпечення.
02.03.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 6).
Листом від 02.04.2020 року №4642-3617/Р-02/8-0400/20 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано позивачу відповідь, у якій зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» з 01.01.2016 року позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням вимог статті 13 Закону №2262-IV, якою передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Для проведення перерахунку пенсії відповідно до Постанови №103 у розмірі 80%, а тим паче в розмірі 88% від грошового забезпечення правові підстави відсутні (а.с. 5).
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають у перевірці правомірності зменшення пенсійним органом з 01.01.2018 року сум пенсійних виплат позивача до 70% грошового забезпечення.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон №2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу - 01.09.1992 року) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорій 2 і 3, - 80 процентів.
В подальшому, до статті 13 Закону № 2262-XII Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення.
З матеріалів пенсійної справи, долученої до матеріалів адміністративної справи вбачається, що станом на 01.01.2007 року при перерахунку пенсії позивачу брався за основу основний розмір пенсії за вислугу 30 років - 80% грошового забезпечення (а.с.30), станом на 01.01.2008 року - 80% грошового забезпечення (а.с.32), станом на 01.01.2008 року - 80% грошового забезпечення (а.с.32), станом на 01.10.2009 року - 80% грошового забезпечення (а.с.33), станом на 01.01.2013 року - 80% грошового забезпечення (а.с.35).
Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 року також внесені зміни до статті 13 Закону № 2262-XII та змінено максимальний розмір пенсії до 70% від сум грошового забезпечення.
У зв`язку з чим, відповідачем з 01.01.2018 року здійснено перерахунок пенсії позивачу, однак, розмір перерахованої пенсії визначено на рівні 70 % грошового забезпечення.
Суд зазначає, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому норми частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ поширюється на відносини, які виникли після набуття чинності.
Таким чином, відповідачем не доведено правомірність підстави визначення позивачу з 01.01.2018 року розміру пенсії 70% від грошового забезпечення.
Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
З аналізу викладених норм слідує, що внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 року зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №583/2264/17 та у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 року у зразковій справі №240/5401/18.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить висновку, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності здійснення перерахунку пенсії позивачеві виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Проте, матеріали пенсійної справи позивача свідчать про зменшення з 01.01.2018 року при перерахунку позивачу пенсії відсоткового розміру грошового забезпечення не з 75, а з 80 відсотків.
Отже, за встановлених обставин порушення прав позивача з боку відповідача, наявними є підстави для виходу за межі позовних вимог відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту порушеного права ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01.2018 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,60 грн., що документально підтверджується квитанцією №42 від 21.04.2020 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 840,60 грн.
У зв`язку з відпусткою судді Бондар М.В., рішення винесено у перший робочий день судді.
На підставі викладеного, керуючись статями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 до 70% сум грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя М.В. Бондар