Справа № 380/487/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/487/20
з питань закриття провадження у справі
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сакалоша В.М.,
секретаря судового засідання Гулкевича В.О.;
за участю: представника позивача Ковч П.С.,
представника третьої особи Ганущин М.В.,
- скасувати Наказ Департаменту дорожнього господарства транспорту та зв`язку Львівської обласної державної адміністрації №01 від 02 січня 2020 року, в частині визначення Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ» переможцем на об`єкті конкурсу №5, на маршрутах №116 та №250;
- скасувати протокол №1 засідання обласного конкурсного комітету з розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, що не виходять за межі території області від 23/26 грудня 2019 року, в частині визначення перевізника Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ» переможцем на об`єкті конкурсу №5 на маршрутах №116 та №250.
Ухвалою суду від 20.01.2020 позовну заяву було залишено без руху. У встановлений строк позивач недоліки вказані в ухвалі усунув.
Ухвалою від 28.01.2020 суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі та залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ».
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ» подав на розгляд суду клопотання про закриття провадження у справі. Означене клопотання обґрунтоване тим, що даний спір має приватно-правовий характер, а отже на думку заявника, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Зазначено, що у даному випадку за наслідками проведеного конкурсу, результати якого оскаржуються позивачем, між організатором Львівською обласною державною адміністрацією та перевізником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Успіх» було укладено договір №10/20 з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, яким не виходить за межі території області від 03.01.2020. З огляду на зазначене заявник вказує, що після укладення даного договору спір зачіпає майнові інтереси переможця торгів, відтак дана справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.
Позивач надав заперечення на клопотання. Вказує що заявник не надав вагомих аргументів та не закріплює свою позицію належними доказами. Зазначив, що на органи виконавчої влади та місцевого самоврядування покладені повноваження із забезпечення обслуговування населення засобами транспорту, в тому числі із залученням з цією метою на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав, просив закрити провадження у справі.
Представник позивача проти заявленого клопотання заперечив.
Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.
Вирішуючи клопотання суд керувався наступним.
Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтями 2, 4 та 19 КАС України визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Стаття 3 Закону України від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ) установлює, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Згідно зі статтею 6 Закону № 2344-ІІІ органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.
Відповідно до положень статті 7 Закону № 2344-ІІІ забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.
Частина перша статті 44 Закону № 2344-ІІІ передбачає, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 31 Закону № 2344-ІІІ відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.
Враховуючи зазначені законодавчі положення, слід зазначити, що на органи виконавчої влади та місцевого самоврядування покладені повноваження із забезпечення обслуговування населення засобами транспорту, в тому числі із залученням з цією метою, на договірних засадах, підприємств, установ, та організацій незалежно від форм власності, що здійснюється на основі договору, який має типову форму та укладається між місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування і перевізниками на підставі відповідного замовлення.
Відповідно до пункту 16 частин 1 статті 4 КАС України адміністративний договір - це спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону замість видання індивідуального акта.
Договір на організацію перевезення пасажирів є публічно-правовим договором, який передбачає: обов`язки перевізника забезпечити належний рівень транспортного обслуговування пасажирів, умови щодо тарифів тощо. Отже, договір визначає умови, за яких перевізнику дозволяється здійснювати господарську діяльність з перевезення пасажирів.
До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 06.05.202о року по справі №816/982/16.
З огляду на предмет спору та зміст позовних вимог, характер правовідносин та суб`єктний склад учасників таких правовідносин суд вважає, що даний спір підлягає до розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи вищевикладене підстави для задоволення клопотання представника третьої особи та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 257, 260, п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, суд
у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний 26.05.2020.

Суддя В.М.Сакалош