Справа № 160/13388/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТЛАЙФ» до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень і карток відмови, -
27 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФРУТЛАЙФ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Подільської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Подільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA401020/2019/000049/2 від 24.12.2019;
- визнати протиправним та скасувати Рішення Подільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA401020/2019/000048/2 від 24.12.2019;
Ухвалою суду від 08.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 10 лютого 2020 року о 12:00 год.
03 лютого 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому Подільська митниця Держмитслужби проти задоволення позову заперечує, зазначаючи, що під час опрацювання поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРУТЛАЙФ» митних декларацій відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), у зв`язку з чим позивачу було запропоновано відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України подати документи, які підтверджують митну вартість товарів, однак, декларант не надав всіх документів, що вимагав орган доходів і зборів. За таких обставин, митна вартість товару не могла бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до вимог статті 58 Митного кодексу України через виявлені розбіжності в документах. Відтак, відповідач зазначає, що під час прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТЛАЙФ».
10 лютого 2020 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якій вказано, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів та автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Зазначив, що надані до митного оформлення документи містили всю необхідну інформацію для підтвердження числових значень складових частин митної вартості та ціни, що була фактично сплачена за товари. Надання інших документів для підтвердження митної вартості товару за першим методом Митним кодексом України не вимагається.
У зв`язку з неналежним функціонуванням карти відеозахвата технічного засобу фіксування відеоконференцзв`язку, судове засідання 10.02.2020 проведено без режиму відеоконференції, а також оголошено перерву до 02.03.2020 до 15:00 год.
02 березня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
У судовому засіданні 02.03.2020 оголошена перерва до 30.03.2020 о 14:00 год.
30 березня 2020 року сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. 27 березня 2020 року представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Згідно зі статтею 193 КАС України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
23 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрутлайф» (покупець) та фірмою Frupaks-Vernooij B.V (Нідерланди) (продавець) укладено Міжнародний договір поставки №230919, відповідно до умов якого з урахуванням додаткової угоди №1 Продавець зобов`язується поставляти Покупцю свіжі фрукти та овочі (далі - Товар), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар в порядку та на умовах, визначених Контрактом (п.1.1). Найменування, асортимент, одиниці вимірювання, кількість та ціни на Товар, що підлягає поставці, встановлюються в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (пункт 1.2). Поставка товару по даному Контракту здійснюється партіями. Під партією Товару Сторони розуміють Товар у кількості, в асортименті та вартістю, визначених одним інвойсом на поставку товару (пункт 1.3). Умови поставки обумовлюються та фіксуються в інвойсі згідно з правилами Інкотермс 2010 (пункт 1.4). Загальна вартість контракту складається з сум інвойсів, доданих до Контракту, та орієнтовно складає 450 000,00 дол. США (пункт 2.1). Загальна кількість товару, що постачається, орієнтовно буде складати 500 тон (пункт 2.2). Ціни на товар зазначаються у кожному окремому інвойсі, доданому до Контракту (пункт 2.3). Ціна на товар, вказані в інвойсі до даного Контракту, включають в себе вартість тари, упаковки і маркування, а також навантаження на транспортний засіб, наданий або Покупцем, або Постачальником в залежності від умов поставки, обумовлених в Інкотермс 2010 (пункт 2.4).
Згідно з пунктами 3.1, 3.4, 3.6 Договору №230919 від 23.09.2019 поставка товару здійснюється автомобільним чи морським транспортом на умовах, вказаних в кожному окремому інвойсі, які є додатком до цього контракту, у відповідності з правилами Інкотермс-2010. Перехід права власності на товар переходить в момент навантаження товару зі складу продавця на транспорт для відправки покупцю. Датою оплати по даному договору є дата надходження грошових коштів на банківський рахунок продавця.
Відповідно до пунктів 4.2, 4.3, 5.1 вказаного Договору товар постачається продавцем і сплачується покупцем партіями на підставі передплати. Всі податки, мито та інші збори, у зв`язку із укладанням та виконанням цього контракту на митній території продавця, проводяться за рахунок продавця, а податки, мито та інші збори, у зв`язку із укладанням та виконанням цього контракту за межами митної території продавця, проводяться за рахунок покупця. Товар вважається зданим продавцем і прийнятим покупцем на підставі наступних документів: інвойсу, фітосанітарного сертифікату, міжнародної транспортної накладної (СМR), сертифікату походження на товар, інших документів відповідно до вимог законодавства країни продавця або покупця.
Як вбачається з Іnvoice №33.614 від 19.12.2019 фірмою Frupaks-Vernooij B.V. на адресу позивача здійснено поставку партії груш - Pears Conference 55/65 class IІ, Pears Conference 70/80 class IІ, Pears BA Lucas 70/80 class I загальною вагою нетто 20 160,00 кг за ціною 17 886,72 дол.США., на умовах CPT Medvegie Ushko (Україна).
Згідно з Іnvoice №33.615 від 19.12.2019 фірмою Frupaks-Vernooij B.V. на адресу позивача здійснено поставку партії груш - Pears Conference 55/65 class IІ, Pears Conference 70/80 class IІ, Pears BA Lucas 70/80 class I загальною вагою нетто 20 160,00 кг за ціною 17 886,72 дол.США., на умовах CPT Medvegie Ushko (Україна).
23 грудня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРУТЛАЙФ» подано до Подільської митниці Держмитслужби електронну митну декларацією ІМ 40 ДЕ №UA401020/2019/403783 для здійснення митного оформлення товару:
Груші свіжі врожаю 2019 року:
- «Конференція» калібр 55/65, сорт II, (Pears «Conference», 55/65,class II) - 320 ящиків, 3840 кг, розміщені на 5 палетах;
- «Конференція» калібр 70/80, сорт II, (Pears «Conference», 70/80, class II) - 768 ящиків, 9216 кг, розміщені на 12 палетах;
- «Лукас» калібр 70/80, сорт I, (Pears «ВА Lucas», 70/80, class I) - 592 ящика, 7104 кг, розміщені на 9 палетах
Митна вартість товару визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 17 886,72 доларів США (416 603,62 грн.) на умовах поставки CPT UA Medvegie Ushko (графа 20 ЕМД).
Згідно з графою 43 ЕМД №UA401020/2019/403783 декларантом визначено метод визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), передбачений статтею 58 Митного кодексу України.
Відповідно до графи 44 EМД №UA401020/2019/403783 на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу були подані:
- міжнародний договір поставки №230919 від 23.09.2019 разом із додатковою угодою №1;
- інвойс №33-614 від 19.12.2019;
- платіжне доручення в іноземній валюті від 19.12.2019;
- фітосанітарний сертифікат PCNU184058881 від 20.12.2019;
- сертифікат з перевезення вантажу форми EUR.1від 20.12.2019.
24 грудня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРУТЛАЙФ» подано до Подільської митниці Держмитслужби електронну митну декларацією ІМ 40 ДЕ №UA401020/2019/403960 для здійснення митного оформлення товару:
Груші свіжі врожаю 2019 року:
- «Конференція» калібр 55/65, сорт II, (Pears «Conference», 55/65,class II) - 320 ящиків, 3840 кг, розміщені на 5 палетах;
- «Конференція» калібр 70/80, сорт II, (Pears «Conference», 70/80, class II) - 768 ящиків, 9216 кг, розміщені на 12 палетах;
- «Лукас» калібр 70/80, сорт I, (Pears «ВА Lucas», 70/80, class I) - 592 ящика, 7104 кг, розміщені на 9 палетах
Митна вартість товару визначена декларантом на підставі методу визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), та, відповідно до граф 42 та 45 митної декларації, становить 17 886,72 доларів США (416 327,11 грн.) на умовах поставки CPT UA Medvegie Ushko (графа 20 ЕМД).
Згідно з графою 43 ЕМД №UA401020/2019/403960 декларантом визначено метод визначення митної вартості за ціною угоди (перший метод), передбачений статтею 58 Митного кодексу України.
Відповідно до графи 44 EМД №UA401020/2019/403960 на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу були подані:
- міжнародний договір поставки №230919 від 23.09.2019 разом із додатковою угодою №1;
- інвойс №33-615 від 19.12.2019;
- платіжне доручення в іноземній валюті від 19.12.2019;
- фітосанітарний сертифікат PCNU184059707 від 20.12.2019;
- сертифікат з перевезення вантажу форми EUR.1від 20.12.2019.
Під час здійснення митного контролю по обох поданих деклараціях спрацювали наступні профилі ризику системи управління ризиками: 101-1, 103-1, 105-2, 107-3, 109-4, 202-1, 911-1 з формулюванням «Контроль правильності визначення митної вартості товарів, це перше митне оформлення імпортером цього товару з даною країною походження за останній рік Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості товару. Здійснити перевірку правильності класифікації товару. Здійснити перевірку правильності походження товару».
На підставі приписів частин 2-3 статті 53 Митного кодексу України, митним органом було запропоновано декларанту у 10-денний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- по ЕМД №UA401020/2019/403783: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- по EМД №UA401020/2019/403960: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контракт про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Додатково в порядку частини 6 статті 53 Митного кодексу України ТОВ «ФРУТЛАЙФ» подано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- митну декларацію країни відправника №19NLК4Е7Х8АТVКWD56 від 20.12.2019 з перекладом на українську мову;
- митну декларацію країни відправника №19NLK4E8GNANB0WD50 від 20.12.2019 з перекладом на українську мову;
- CMR № NL С19-146;
- CMR № NL С19-147;
- прайс-лист виробника товару від 18.12.2019;
- висновок експерта №ГО-2995 від 23.12.2019;
- довідку № 2312/2019-1 від 23.12.2019 про відсутність страхування товару у зв`язку з економічною недоцільністю.
Враховуючи наведене та за результатами розгляду додатково наданих декларантом документів, митний орган дійшов висновку, що декларантом не виконано у повному обсязі вимоги щодо надання документів відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України та додаткових документів відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України.
З огляду на наведене, Подільською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості №UA401020/2019/000049/2 від 24.12.2019, яким скориговано заявлену в ЕМД №UA401020/2019/403783 від 23.12.2019 митну вартість за резервним методом. Вказаний метод було застосовано у зв`язку із тим, що у митного органу була відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тому застосувати методи 2а) та 2б) визначення митної вартості видалося неможливим. Методи на основі віднімання та додавання вартості також неможливо було застосувати у зв`язку із відсутністю об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Тому відповідачем було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2r - резервний метод. Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 23.12.2019 №UA100430/2019/039077, за якою було випущений у вільний обіг аналогічний товар «1.ПЛОДИ СВІЖІ ІСТІВНІ: ГРУШІ (PURUS COMMUNIS) (01.12-31.03) -7008КГ, Торговельна марка JAGUAR; виробник JAGUAR. Країна виробництва NL», а саме 1,21 Дол.США/кг.
По ЕМД №UA401020/2019/403960 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UA401020/2019/000048/2 від 24.12.2019, яким скориговано заявлену позивачем митну вартість за резервним методом. Вказаний метод було застосовано у зв`язку із тим, що у митного органу була відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тому застосувати методи 2а) та 2б) визначення митної вартості видалося неможливим. Методи на основі віднімання та додавання вартості також неможливо було застосувати у зв`язку із відсутністю об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. Тому відповідачем було застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2r - резервний метод. Джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 23.12.2019 №UA100430/2019/039077, за якою було випущений у вільний обіг аналогічний товар «1.ПЛОДИ СВІЖІ ІСТІВНІ: ГРУШІ (PURUS COMMUNIS) (01.12-31.03) -7008КГ,Торговельна марка JAGUAR; виробник JAGUAR. Країна виробництва NL», а саме 1,21 Дол.США/кг.
На підставі частини 7 статті 55 Митного кодексу України товар випущений у вільний обіг за ЕМД №UА401020/2019/404157 від 24.12.2019 та EМД № UA 401020/2019/404156 від 24.12.2019 під гарантійні зобов`язання.
Не погоджуючись із вказаними рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та картками відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року (далі - МК України) закріплено, що правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
За приписами частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, у відповідності до частини 4 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положеннями статті 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу приписів частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, МК України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно з частиною 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини 2 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).
Відповідно до частини 5 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
В разі, якщо митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у статтях 58-63 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано резервний метод визначення митної вартості.
Оцінивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.
Так, з матеріалів справи вбачається, що під час опрацювання поданих документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, у зв`язку із чим декларанту запропоновано надати документи для підтвердження митної вартості товару.
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16.
Посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС ДФС України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Також суд враховує, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17.
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Суд зауважує, що частиною 1 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2 статті 58 МК України).
При цьому, частиною 7 статті 54 МК України закріплено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Дослідивши надані до митного оформлення товару документи, суд встановив, що позивачем у повному обсязі виконано вимоги статті 53 МК України щодо подання документів на підтвердження митної вартості задекларованих товарів та надано органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МК України. Жоден з документів не містив розбіжностей чи наявних ознак підробки, натомість містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни.
Таким чином, ТОВ «Фрутлайф» правомірно, відповідно до вимог МК України, застосовано основний метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та вірно визначено митну вартість товару і документально підтверджено її числові значення відповідно до статті 53 МК України.
Суд зазначає, що за змістом частин 1-3 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Враховуючи наведене, зважаючи на встановлені обставини, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, суд погоджується із позицією позивача щодо протиправності оскаржуваних рішень про коригування митної вартості №UA401020/2019/000049/2 від 24.12.2019 та №UA401020/2019/000048/2 від 24.12.2019.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
В ході розгляду справи відповідачем не були наведені докази правомірності оскаржуваних рішень, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень частини 1 статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Подільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA401020/2019/000049/2 від 24.12.2019 та №UA401020/2019/000048/2 від 24.12.2019.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРУТЛАЙФ» за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Держмитслужби судові витрати з оплати судового збору у розмірі 7684,00 грн. (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, а також інші процесуальні строки, продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева