Справа № 420/3186/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3186/20
25 травня 2020 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М.,
13 квітня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Інституту Військово-Морських Сил національного університету «Одеська морська академія», в якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Інституту Військово-Морських Сил національного університету «Одеська морська академія» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил національного університету «Одеська морська академія» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/3186/20 о 16:31:28 розподілена на суддю Аракелян М.М.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін).
Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, суд дійшов наступного.
З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.08.2018 року №145 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с.8). При цьому, виплата компенсації за невикористані дні додаткової відпустки позивачу не проводилася.
Представник відповідача акцентує увагу на тому, що саме з моменту винесення вказаного Наказу позивач дізнався про можливе порушення його прав, однак у встановлений КАС України місячний строк (для справ щодо проходження публічної служби) до суду не звернувся, що у відповідності до ст.240 КАС України є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 зазначеної статті визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В свою чергу, статтею 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а отримання грошового забезпечення є фактичним відтворенням права на отримання заробітної плати.
Стягнення сум індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені будь-яким строком позовної давності у відповідності до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України.
Неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, підтверджується, також встановленим статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України трирічним строком позовної давності, який означає строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У протилежному випадку, обов`язок громадянина, зокрема, у формі майнового зобов`язання перед державою підлягав б судовому захисту протягом 3 років, а такий ж обов`язок держави перед громадянином - 6 місяцями.
Згідно з резолютивною частиною Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Таким чином, враховуючи, що за службу в лавах Збройних Сил України, позивач отримував грошове забезпечення, яке за своєю правовою природою, як і заробітна плата, є грошовою винагородою за виконану роботу, а спеціальним законодавством прямо не визначено строку звернення до суду за недоотриманими сумами грошового забезпечення, слід застосовувати норми КЗпП України.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.
Таким чином суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника Інституту Військово-Морських Сил національного університету «Одеська морська академія» про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Керуючись ст.122, п.8 ч.1 ст. 240, ст.ст.241-243, 248, 250, 256, 295 КАС України, суд,-
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Аракелян