Справа № 260/752/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

27 травня 2020 рокум. Ужгород№ 260/752/20

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Берегівської міської ради (90202, Закарпатська область, м. Берегово, вул. Б. Хмельницького, 7, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня року, ОСОБА_1 через уповноваженого представника - адвоката Човганина Михайла Івановича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Берегівської міської ради, якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Берегівської міської ради Закарпатської області щодо не розгляду на пленарному засіданні заяви від 03.01.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) зобов`язати Берегівську міську раду Закарпатської області розглянути на пленарному засіданні заяву від 03.01.2020 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_2 , та ухвалити мотивоване рішення по суті порушеного в заяві питання.

09 квітня 2020 року, ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі.

25 травня 2020 року, ухвалою суду відмовлено у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

26 травня 2020 року, представником позивача подано повторно заяву про забезпечення позову, якою просить вжити наступні заходи забезпечення позову, а саме заборонити Берегівській міській раді та її посадовим особам вчиняти будь-які дії і приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі, розглядати проекти землеустрою, вирішувати питання про передачу, реєстрацію, видачу документів будь-якого характеру на дану ділянку, а також приймати всі інші рішення, що стосуються цієї ж ділянки.

До заяви про забезпечення позову позивач додав документ, що підтверджує сплату судового збору, адвокатський запит від 15 травня 2020 року, відповідь від 22 травня 2020 року № 1048/03-17, Рішення Берегівської міської ради № 1998 від 24 квітня 2020 року та клопотання від 29 квітня 2020 року № 39 про виготовлення проекту землеустрою.

Відповідно до статті 154 частини 1 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами статті 154 частин 2, 3 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Відтак, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку із наведеним, на підставі статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В обґрунтування необхідності застосування вказаного виду забезпечення позову, позивач посилається на ту обставину, що у даний час із офіційного інтернет-сайту відповідача стало відомо, що рішенням останнього, яке прийняте 24 квітня 2020 року на 51 сесії 7 скликання за № 1998, Управлінню земельних відносин Берегівської міської ради надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність громади. Факт того, що земельна ділянка, є тією ж ділянкою, про яку йде мова у вказаному рішення від 24 квітня 2020 року, підтверджується доданим адвокатським запитом та листом - відповіддю на нього, зі змісту яких безпосередньо слідує, що відповідачем прийнято вказане рішення відносно ділянки, на відведення якої раніше претендував позивач. Таким чином, відповідач свідомо вчиняє дії, спрямовані на порушення майнових прав позивача, а саме на недопущення її передання у володіння чи власність позивача, незважаючи на ту обставину, що на цій ділянці розташоване нерухоме майно позивача. Тобто, внаслідок поведінки відповідача, яка має очевидні ознаки протиправності, позивача може бути незаконно позбавлено можливості реалізації наданих йому конституційних прав, відновлення яких стане неможливим після ухвалення судом можливого рішення у даній справі про задоволення цього позову. Більше того, надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки дійсно не означає позитивного рішення про надання її у власність чи в користування. Проте, наступне рішення відповідача про затвердження такого проекту землеустрою та про передачу ділянки у власність чи в користування вже унеможливить належний захист прав та інтересів позивача у даній справі. У зв`язку з цим, вжиття заходів забезпечення позову саме на цій стадії якраз зумовить належне забезпечення захисту охоронюваних прав позивача.

Дослідивши подану позивачкою заяву про забезпечення позову та наведені в ній підстави для вжиття відповідних заходів, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Нормами частини 1 статті 151 КАС України передбачені наступні види заходів забезпечення позову:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

У відповідності до частини 2 статті 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, суд встановив, що заходи забезпечення позову стосуються рішення 51 сесії VIІ скликання Берегівської міської ради Закарпатської області від 24 квітня 2020 року про надання дозволу Управлінню земельних відносин Берегівської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади міста Берегове на вул. Мукачівській б/н, яким вирішено надати дозвіл управлінню земельних відносин Берегівської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади міста Берегове, що знаходиться на вулиці Мукачівська б/н у місті Берегове, орієнтованою площею 0,1 га, цільове призначення «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води)», код КВЦПЗ 11.04.

При цьому, предметом даної адміністративної справи, є визнання протиправною бездіяльність Берегівської міської ради Закарпатської області щодо не розгляду на пленарному засіданні заяви від 03.01.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язання Берегівської міської ради Закарпатської області розглянути на пленарному засіданні заяву від 03.01.2020 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу орієнтованою площею 0,12 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_2 .

22 травня 2020 року, Берегівська міська рада надала відповідь № 1048/03-17 на адвокатський запит, де вказала, що рішенням Берегівської міської ради від 24 квітня 2020 року № 1998 було надано дозвіл управлінню земельних відносин на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність на АДРЕСА_2 , орієнтованою площею 0,1 га. На виконання зазначеною рішення управлінням земельних відносин було спрямоване клопотання до сертифікованого інженера -землевпорядника ОСОБА_2 про виготовлення такого проекту землеустрою від 29 квітня 2020 року № 39.

Разом з тим, дослідивши доводи представника позивача та докази, надані представником до заяви про забезпечення позову, у суду відсутні докази, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , вказана у рішенні 51 сесії VIІ скликання Берегівської міської ради Закарпатської області від 24 квітня 2020 року є земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , яка вказана позивачем у заяві від 07 червня 2019 року (а.с. 4) та від 03 січня 2020 року (а.с.7) та є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Крім того, в даному випадку, суд зазначає, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування.

В постанові від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

У розвиток цього висновку, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не покладає на раду обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою, яка розробила проект землеустрою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність. Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених законом (постанова Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 509/4722/16-а).

При цьому, заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду; або що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів заявника, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Також, суд зазначає, що в даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як "наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення", може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17 зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Вжиття заходів забезпечення позову на стадії розгляду заяви про забезпечення позову без дослідження обставин та доказів у справі є фактично вирішенням цього спору по суті, що у свою чергу не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

За таких підстав та враховуючи, що позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України, у суду на час вирішення заяви про забезпечення позов у відсутні підстави стверджувати про протиправність рішення суб`єкта владних повноважень, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки вирішення вказаного питання на даній стадії фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та фактично є рівнозначним задоволенню позовних вимог.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку що дана заява необґрунтована, а отже є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника Човганина Михайла Івановича до Берегівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Ухвалу суду про відмову у забезпечення позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суд суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Суддя Т.В.Скраль