Справа № 640/21889/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м. Київ № 640/21889/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Київської міської митниці ДФС від 15.05.2019 №UA100000/2019/300092/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товару, який увозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 Митного кодексу України, та чітко ідентифікують оцінюваний товар, містять достовірні дані про числові показники складових митної вартості.

Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосування резервного методу.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що додані позивачем до митної декларації документи не містять всіх відомостей, що підтверджують задекларовані числові значення складових митної вартості.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірне рішення прийняте органом доходів і зборів з урахуванням вимог чинного законодавства, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22 березня 2019 року компанією MATRIZE Handels-GmbH на ім`я ТОВ «Світ інструменту Україна» був виставний рахунок на оплату (інвойс) від 22.03.2019 №19-0208-K137 на суму 71249,94 дол. США за товар - готові текстильні вироби з синтетичних матеріалів, інструменти ручні, сокири, лопати, камені для заточування та полірування вручну(а.с.67-68).

13 травня 2019 року позивачем до Київської міської митниці ДФС було подано в електронному вигляді митну декларацію форми МД-2 № UA100130/2019/221766, у якій для митного оформлення було пред`явлено товар: готові текстильні вироби з синтетичних матеріалів, не медичного використання. Ремінь багажний з гаками, 0,038Ч10м, храповий механізм Automatic арт. 54366 - 36 шт. Торговельна марка - Stels Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; готові текстильні вироби з синтетичних матеріалів, не медичного використання. Ремінь багажний з гаками, 5 м, храповий механізм Automatic арт. 543385 - 384 шт. Торговельна марка - Sparta Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; камені для заточування та полірування вручну (Брусок наждачний виготовлений на основі електрокорунда нормального марки 14 А (оксиду алюмінію). Брусок абразивний, 150 мм арт. 76415 - 400 шт., Брусок абразивний 200 мм арт. 76420 - 250 шт. Торговельна марка: Сибртех, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; інструменти ручні, лопати. Лопата штикова, ергономічний держак з в`яза, загальна довжина 1500 мм арт. 614478 - 60 шт. Торговельна марка: Palisad, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; інструменти ручні, сокири. Сокира 800 г, в зборі, кована, деревяне топорище, арт. 21610 - 360 шт. Торговельна марка: Sparts, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; інструменти ручні садові. Вила 4-х рогі садово-городні 175Ч275 мм, без держака, арт. 63821 - 15 шт. Торговельна марка: Сибртех, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; інструменти ручні, молотки та кувалди. Торговельна марка: Сибртех, Sparta, MTX, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; інструменти ручні, цементувальників, штукатурів, бетонників і малярів, Торговельна марка: Sparta, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; інструменти ручні, в іншому місці не зазначені: Лом гвоздодер посилений, 450Ч25Ч12 мм, арт. 252319 - 96 шт.; Струбцина F-образна, 250 Ч50Ч310 мм , арт. 204049 - 50 шт., Затиск ручний, лещата слюсарні, Торговельна марка: MTX, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; інструменти змінні для ручного інструменту: Міксер з оцинкової сталі, Торговельна марка: Сибртех, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH; замки висячі з недорогоцінних металів, Торговельна марка: Сибртех, Країна виробництва: CN, Виробник: Matrize Handels-GmbH (а.с. 15-36).

Митна вартість товару за вказаною ЕМД склала 14 160,00 дол. США і була визначена із застосуванням основного методу за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- пакувальний лист від 22.03.2019 (а.с.81-94);

- інвойс від 22.03.2019 № 19-0208-К137 (а.с.67-68);

- коносамент від 29.03.2019 № WMS19031530 (а.с.96);

- автотранспортна накладна від 12.05.2019 № 3110 (а.с.95);

- сертифікат про походження товару від 26.04.2019 № G22297 (а.с.97);

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 01.05.2019 № NSODS0002467 (а.с.109);

- зовнішньоекономічний договір від 28.04.2011 № CH-MIU/28/04H (а.с.44-51);

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 20.12.2016 № 7;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 01.09.2011 № б/н;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 28.04.2012;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 02.11.2012 № б/н;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 28.02.2014 № 4 (а.с.52-53);

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 01.09.2011 № б/н;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 02.04.2013 № б/н;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 22.03.2019 № 19-0208 К137 (а.с.56-67);

- договір про надання послуг митного брокера від 15.05.2018 № 150518/Д;

- договір (контракт) про перевезення від 13.12.2013 № SC-676 (а.с.104-108);

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA100130.2019.219149 від 15.01.2019 (а.с.15-36).

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої у ЕМД митної вартості, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено відсутність у документах, приєднаних до ЕМД, всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а також виявлені у них розбіжності.

Посилаючись на положення частини 2 статті 53 Митного кодексу України, митний орган запропонував надати додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір покупця, каталоги, специфікації, прайс-листи, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів.

На вказаний запит декларантом надано прайс-лист, копії митних декларацій країни відправлення, договір на перевезення, рахунок на оплату послуг з перевезення, банківські платіжні документи щодо оплати попередніх партій товарів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

15 травня 2019 року Київською міською митницею ДФС було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості №UA100000/2019/300092/2, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації № UA100130/2019/221766 скоригував до рівня 21 544,23 дол. США (а.с. 39-43).

Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані позивачем документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема, цінова інформація, що міститься у прайс-листі, однакова для різних умов поставки; платіжні доручення на попередні поставки надані без дотримання вимог, визначених в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22, а висновки про вартісні характеристики товару видані на попередні поставки.

Скоригована відповідачем митна вартість товару ґрунтується на інформації митних декларацій №UA500040/2019/005069, №UA500010/2019/11810, № UA500040/2019/004995, №UA500060/2019/12447, № UA500020/2019/004414, № UA110190/2019/502480, № UA500060/2019/006669, № UA500010/2019/11343, № UA500010/2019/005975, № UA500010/2019/11466, № UA500010/2019/10582, № UA500040/2019/004775, №UA500010/2019/005980.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська міська митниця ДФС видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100130/2019/00041 від 15.05.2019 (а.с. 37-38).

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі МК) митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Відповідно до статті 57 МК, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною другої статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 53 МК, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини 3 статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відмовляючи позивачеві визнати митну вартість, зазначену ним у митній декларації №UA100130.2019.219149 від 15.01.2019, відповідач виходив з того, що декларантом не підтверджені витрати на страхування та перевезення товару, якість наданого скану зовнішньоекономічного договору (контракту) не дає можливості ідентифікувати печатки покупця та продавця, а також декларантом не надано додаткові угоди до контракту, цінова інформація, що міститься у прайс-листі, однакова для різних умов поставки; платіжні доручення на попередні поставки надані без дотримання вимог, визначених в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22, а висновки про вартісні характеристики товару видані на попередні поставки.

Оцінюючи сумніви митного органу, що стали підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості імпортованого товару, суд зазначає наступне.

У спірному рішення відповідач зазначив, що декларантом не підтверджені витрати на транспортування товару.

Судом встановлено, що 13.12.2013 між позивачем - ТОВ «Світ інструменту України» (Замовник) та ТОВ «ДСВ Логістика» (Експедитор) було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування № SC-676, за умовами якого експедитор за оплату та за рахунок замовника надає замовникові комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів замовника і вантажів замовника в 20-, 40-, та понад 40-футових контейнерах стандартів ISO від місця зазначеного замовником, до місця призначення різними видами транспорту за обумовленим маршрутом (а.с.55-56).

01 травня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика» було виставлено ТОВ «Світ Інструменту Україна» рахунок №3459 на оплату послуг з морського перевезення контейнеру № SUDU6842237 за маршрутом Ningbo - Yuzhnyy - Київ за договором від 13.12.2013 № SC-676 у розмірі 59 900,59 грн.

На підтвердження понесених витрат щодо транспортування імпортованого товару позивачем було надано митному органу вказаний рахунок на оплату та довідку від 01.05.2019 вих. SODS0002467, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика», якою підтверджується, що вартість морського перевезення контейнеру № SUDU6842237 за коносаментом № WMS19031530 становить 59 900,59 грн.

Оцінюючи вказану довідку з погляду її належності та допустимості як доказу, що підтверджує розмір понесених транспортних витрат, суд виходить із того, що заявлені декларантом числові складові митної вартості повинні ґрунтуватись на об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Для цілей підтвердження витрат на транспортування достатніми є, зокрема, будь-які документи, складені особами (скріплені їх підписами, печатками тощо), які надавали транспортні послуги, що містять інформацію про вартість транспортування у грошовому виразі або ж банківські платіжні документи, що дають змогу встановити належність платежу за транспортні послуги до імпортованих товарів.

Суд зазначає, що наданими документами об`єктивно та документально підтверджуються підтверджені відомості про вартість транспортування товару.

Відповідач зазначає в оскаржуваному рішенні також про відсутність інформації чи проводилось страхування товару та чи включені витрати на страхування до ціни товару. Таким чином, на думку відповідача, позивачем не виконані вимоги, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Однак посилання відповідача на неподання позивачем відомостей щодо страхування товару не відповідають дійсності, оскільки разом з іншими документами позивачем було подано довідку SODS0002467 від 01.05.2019, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «ДСВ Логістика», згідно з якою страхування вантажу не проводилось, , у зв`язку з чим суд не вбачає порушення позивачем пункту 8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

Покликання митного органу як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості імпортованого товару на те, що інформація у прайс-листі виробника є однаковою за різних умов поставки, суд оцінує критично, оскільки прайс-лист виробника товару не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за його наявності у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

Також, в оскаржуваному рішення відповідач зазначив, що надані платіжні доручення не відповідають вимогам, визначеним в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976), яка передбачає проставлення на платіжних дорученнях дати, підпису та відбитку.

Відповідно до пункту 1.2. Постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року, на яку посилається відповідач, інструкція встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Таким чином, положення Постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року застосовуються лише у випадках розрахунків в національній валюті в межах України.

Відповідно до пункту 17.2 статті 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» документ на переказ може бути паперовим або електронним.

Нормами статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що електронний документ має однакову юридичну силу з документом на паперовому носії. Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в такому документі, несе особа, яка підписала цей документ за допомогою електронного цифрового підпису.

При цьому, в наданих до оформлення платіжних дорученнях в графі «Відмітки банку» міститься дата, код банку та відмітка про виконання.

Що стосується доводів відповідача щодо відсутності у позивача висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, зокрема на партію товару, що підлягала митному оформленню, суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товарів не повинні братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, тому не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

В рішенні також зазначено про неналежну якість наданого контракту від 28.04.2011 №СН- MIU/28/0411, щодо якого вказано відповідачем, що «якість наданого скану зовнішньоекономічного договору (контракту) не дає можливості ідентифікувати печатки га підписи продавця та покупця».

Позивач вважає, що ним було надано скан-копію контракту від 28.04.2011 №CH-MIU/28/0411 належної якості.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Як стверджує позивач та не спростовує відповідач, останній на стадії прийняття оспорюваних рішень не вказував на необхідність подачі більш якісних копій будь-якого з наданих документів, що свідчить про те, що на стадії розгляду документів відповідача задовольняла якість скан-копій наданих документів.

Також в рішенні зазначено, що декларантом не надано додаткові угоди, незважаючи на те, що документи з кодом 4103 зазначені в графі 44 митної декларації як такі, що надавалися митному органу в попередніх випадках митного оформлення, але відсутні в наявних в базі даних сканах.

Додаткові угоди до контракту від 28.04.2011 №СН-МШ/28/0411 подані позивачем та зазначені не лише в графі 44 митної декларації, але також в картці відмови в прийнятті, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що свідчить про їх надання позивачем.

Позивач підтверджує, що ним багаторазово здійснювалось та здійснюється декларування товарів, поставлених за контрактом від 28.04.2011 №СН-МШ/28/0411 та неодноразово надавались митному органу як сам контракт, так і додаткові угоди до нього.

Таким чином всупереч доводам відповідача позивачем належним чином підтверджено ціну товарів, ввезених на митну територію України.

Будь-яких належних доказів, що свідчили б про відсутність у документах, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких наведено у частині другої статті 53 МК, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, митний орган не надав.

Відповідно до частини сьомої статті 54 МК, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі №21-91а12 та від 11.09.2012 у справі №21-262а12.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Світ Інструменту Україна» митної вартості товару судом не встановлено.

Зі змісту спірного рішення відповідача від 15.05.2019 №UA100000/2019/300092/2 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню транспортного засобу за основним методом визначення митної вартості.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товарів ТОВ «Світ Інструменту Україна» - за ціною договору.

Отже, висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товарів є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації від №UA100130.2019.219149 від 15.01.2019 є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаних рішень не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.05.2019 №UA100000/2019/300092/2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2356,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.11.2019 № 6003 (а.с.4).

Ураховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем за звернення з позовною заявою судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України , суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Київської міської митниці ДФС від 15.05.2019 №UA100000/2019/300092/2.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» (ідентифікаційний код 37311013, місцезнаходження: 03148, м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків, 1) за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39422888, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8 А) судовий збір у розмірі 2356 (дві тисячі триста п`ятдесят шість) грн. 91 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась