Справа № 160/80/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2020 року Справа № 160/80/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги, -
03.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
10.01.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
23.01.2020 року Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області надало до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву.
В обгрунтування відзиву відповідач зазначив, що на адресу ОСОБА_1 . ГУ ДФС у Дніпропетровській області надіслало запрошення від 18.04.2018 року з питання надання декларації про майновий стан і доходи та лист від 05.10.2018 року щодо подання податкової декларації за 2017 рік та декларування доходу у вигляді додаткового блага, отриманого від АТ «УкрСиббанк» за період з 01.01.2017 ро 31.12.2017 рік. На дату складання акту документальної позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , позивачем до ДПІ у Центральному районі м. Дніпра декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік не надано та не задекларовано доходи у вигляді додаткового блага у розмірі 2 601 996,77 грн. У зв`язку з чим відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення та сформовано податкову вимогу, які надіслані позивачу. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою суду від 18.03.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
29.04.2020 року суд у судовому засіданні ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження з огляду на надане представником позивача клопотання про розгляд позовної заяви без представника в порядку письмового провадження.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року по справі №203/552/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення фактів, визнання договору недійсним та повернення сторін у первинний стан, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особи - ОСОБА_1 про визнання зобов`язання припиненим встановлено, що ОСОБА_1 не виконує належним чином покладені на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку кредитодавець, скориставшись правом вимагати дострокове повернення кредиту та плати за нього, своїми письмовими вимогами від 29.09.2011 року просив відповідачів погасити, здійснивши дострокове повернення кредиту. Оскільки відповідачі вказані вимоги не виконали, розмір заборгованості станом на 16.02.2012 року склав 119 531,32 доларів США (еквівалент 954 828,12 грн.), з яких 103 769,05 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 14 766 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 268,49 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту, 727,79 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення процентів.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року по справі №203/552/13-ц позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ПАТ «УкрСиббанк» в рахунок повернення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 30 листопада 2007 року - 954 828,12 гривень, з яких 828 917,55 грн. - заборгованість за кредитом, 117 952,28 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 144,72 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту, 5 813,57 гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовлено

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року скасовано у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2007 року та судових витрат, а також у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання зобов`язання припиненим, та ухвалено нове рішення:

у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2007 року - відмовлено;

визнано договір поруки, укладений 30 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , - припиненим.

11.05.2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №203/552/13-ц, виданого 02.12.2015 року.

11.05.2017 року постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №203/552/13-ц, виданого 02.12.2015 року Кіровським районними судом м. Дніпропетровська, про стягнення заборгованості у розмірі 958 047,12 грн. - закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із виконанням вимог виконавчого документа в повному обсязі.

18.10.2017 року ОСОБА_1 отримав повідомлення ПАТ «УкрСиббанк» від 18.10.2017 року №24-1-61/74 про анулювання боргу, в якому зазначено, що банком прийнято рішення про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №0 від 30.11.2007 року, а саме:

1) суму основного боргу (кредиту) 98 246,66 доларів США, що складає 2 601 996,77 грн. по курсу НБУ станом на 18.10.2017 року;

2) суми процентів 108 167,52 доларів США, що складає 2 864 744,08 грн. по курсу НБ станом на 18.10.2017 року;

3) суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення 7 958,29 грн.

22.11.2018 року Головним управління ДФС у Дніпропетровській області складено Акт №67109/04-13-04/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2017 по31.12.2017 року. Відповідно до акту №67109/04-13-04/ НОМЕР_1 від 22.11.2018 року встановлено наступні порушення ОСОБА_1 :

1) абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 з урахуванням норм п.165.1 ст.165 розділу IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями) у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 468 215,42 грн.;

2) п.п.1.2, п.п.1.3 п. підрозділу 10 розділу ХХ податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями) у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом у результаті чого донараховано військовий збір за 2017 рік в розмірі 39 017,96 грн.;

3) п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176 ПКУ внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

07.02.2019 року на підставі акта №67109/04-13-04/ НОМЕР_1 від 22.11.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сформовано наступні податкові повідомлення-рішення:

1) податкове повідомлення-рішення № за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 585 269,28 грн., з яких 468 215,42 грн. за податковим зобов`язаннями та 117 053,86 грн. за штрафними санкціями;

2) податкове повідомлення-рішення № за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 170,00 грн. штрафних санкцій;

3) податкове повідомлення-рішення № за платежем - військовий збір у загальній сумі 48 772,45 грн., з яких 39 017,96 грн. за податковим зобов`язанням та 9 754,49 грн. за штрафними санкціями.

05.04.2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сформовано вимогу форми «Ф» №22844-50 на загальну суму 704 543,46 грн.

08.04.2019 року начальником Правобережного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення №22844-50/65 про опис майна у податкову заставу.

28.05.2019 року начальником Правобережного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено акт №101 опису майна, відповідно до якого проведено опис майна ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Пунктом 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. п. 36.1 - 36.3 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Отже, Конституцією і законами України визначено безумовний обов`язок сплачувати податки в порядку і строки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Водночас, пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України передбачає, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

Умови, підстави та порядок визначення та справи податку на доходи фізичних осіб визначені в розділі IV Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, для визначення правомірності нарахування контролюючим органом ОСОБА_1 податкових зобов`язань суд повинен з`ясувати, чи мав позивач заборгованість у вигляді основної суми боргу (кредиту) та чи відбулось на момент визначення таких зобов`язань прощення такої заборгованості.

Як встановлено в рішенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року по справі №203/552/13-ц та підтверджено матеріалами справи, ПАТ «УкрСиббанк» своїми письмовими вимогами від 29.09.2011 року просив ОСОБА_1 погасити кредитну заборгованість, здійснивши дострокове повернення кредиту. Оскільки ОСОБА_1 вказані вимоги не виконав, розмір заборгованості станом на 16.02.2012 року склав 119 531,32 доларів США (еквівалент 954 828,12 грн.), з яких 103 769,05 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 14 766 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 268,49 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту, 727,79 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення процентів.

11.05.2017 року постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №203/552/13-ц, виданого 02.12.2015 року Кіровським районними судом м. Дніпропетровська, про стягнення заборгованості у розмірі 958 047,12 грн. з ОСОБА_1 - закінчено, на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року по справі №203/552/13-ц виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Отже, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 в повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором № від 30.11.2007 року в порядку примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ПАТ «УкрСиббанк» повідомило ОСОБА_1 про наявність у нього кредитної заборгованість за кредитним договором №0 від 30.11.2007 року у розмірі 226 702,18 доларів США, станом на 18.10.2017 року. Окрім цього ПАТ «УкрСиббанк» анулювало ОСОБА_1 борг передбачений кредитним договором №0 від 30.11.2007 року, а саме:

1) суму основного боргу (кредиту) 98 246,66 доларів США, що складає 2 601 996,77 грн. по курсу НБУ станом на 18.10.2017 року;

2) суми процентів 108 167,52 доларів США, що складає 2 864 744,08 грн. по курсу НБ станом на 18.10.2017 року;

3) суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення 7 958,29 грн.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що ПАТ «УкрСиббанк» продовжував обліковувати за ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0 від 30.11.2007 року та нараховувати відсотки, після повного виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року по справі №203/552/13-ц та повного погашення ОСОБА_1 заборгованості, передбаченої кредитним договором №0 від 30.11.2007 року, в порядку примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2013 року.

Вказані обставини були відомі податковому органу під час проведення перевірки ОСОБА_1 , що підтверджується актом від 22.11.2018 року № 67109/04-13-04/ НОМЕР_1 , проте оцінка їм надана не була, що свідчить про передчасність та необґрунтованість висновків контролюючого органу.

Так, податковим органом не було враховано положення Цивільного кодексу України щодо виконання зобов`язання, в тому числі кредитних договорів, та способи відповідальності за порушення грошових зобов`язань, які неодноразово оцінювалися та трактувалися Верховним судом.

Так у постановах Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата провела аналіз статей 1048 та 1050 ЦК України, у яких зазначено, що позикодавець має право нараховувати на суму позики проценти, а у випадку обов`язку повертати позику частинами та за умови прострочення сплати чергової частини кредитор має право вимагати повернення всієї позиченої суми та нарахованих на цей час процентів. Аналізуючи зазначені статті, Велика Палата прийшла до висновку, що у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3 % річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати.

З наведено можна дійти висновку, що після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту та стягнення в судовому порядку суми заборгованості за такою вимогою, у нього залишається можливість отримати від боржника інфляційні витрати за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому суд звертає увагу, що основна сума боргу (кредиту) має іншу правову природу ніж сума інфляційних втрат, нарахованих на такий борг.

Отже, з урахуванням наведених вище положень, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не мав анульовану основну суму боргу за кредитним договором № від 30.11.2007 року, та як наслідок - оподатковуваного доходу, а тому суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №, №, № від 07.02.2019 року, а також податкової вимоги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №22844-50 від 05.04.2019 року.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищевикладене, у суду наявні підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, 49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №, №, № від 07.02.2019 року.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №22844-50 від 05.04.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (, 49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 9 605,00 грн (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень 00 копійок).

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський