Справа № 400/1250/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2020 р. № 400/1250/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6,Миколаїв,54001
про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.11.2019 р. № 7,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №7 від 22.11.2019 про збільшення розміру грошового зобов`язання по податку на додану вартість на 193006 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що автомобіль Volvo XC 90 був придбаний після 01.07.2015, що підтверджується відповідними накладними. А за таких обставин він не підпадає під дію п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, на яку посилається контролюючий орган. Також, в матеріалах перевірки відсутні будь-які належні та допустимі докази з приводу того, що придбаний автомобіль використовується не для господарської діяльності, а в інших цілях. Автомобіль був придбаний у контрагента з урахуванням податку на додану вартість, що знайшло своє відображення у податковій накладній. Таким чином, в даному випадку фактично мав місце податковий кредит. Згідно зі ст.198.1 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Позивач вважає, що в цьому випадку, відповідна перевірка повинна бути проведена у контрагента, а не у нього. Застосування санкцій до нього взагалі є безпідставним. Також, контролюючий орган не надав розрахунок податкового зобов`язання і штрафних санкцій.

Розмір штрафу визначений, починаючи з 01.01.2016 по жовтень 2018. Позивач вважає, що застосування штрафних санкцій є передчасним з огляду на те, що ним остаточно не узгоджена сума податкового зобов`язання і вона оскаржується ним в судовому порядку.

Штрафні санкції нараховані за межами строків давності визначених ст.ст.257, 258 ЦК України. Розрахунок штрафних санкцій по податку на додану вартість, який власне долучений до податкового повідомлення-рішення від 22.11.2019, не містить дати його складання, а також не завірений печаткою.

Відповідач позов не визнав, надіслав відзив, в якому просив у його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податків зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 ПК України та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації.

Оскільки основним видом діяльності позивача є діяльність вантажного автомобільного транспорту, придбання легкового автомобіля Volvo XC 90 не пов`язано з його господарською діяльністю, а тому не повинно впливати на податковий кредит.

Посилання позивача на норми Цивільного кодексу України є недоречним, оскільки він не регулює питання сплати податків та нарахування штрафів за податкові правопорушення. Розрахунок до податкового повідомлення складений відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Суд розглянув справу 21.05.2020, відповідно до вимог ст.262 КАС України, без проведення судового засідання, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та Рішення Ради суддів України від 17.03.2020 №19, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований в статусі фізичної особи-підприємця з 10.02.1997. Основним видом діяльності підприємця ОСОБА_1 є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); допоміжна діяльність у рослинництві; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; вантажний автомобільний транспорт та інше.

ФОП ОСОБА_1 знаходиться на загальній системі оподаткування та зареєстрований платником податку на додану вартість.

В 2016 році ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Вікінг Моторз» автомобіль Volvo XC 90 загальною вартістю 2068208,12 гривень, в т.ч. ПДВ 344701,35 гривень.

ТОВ «Вікінг Моторз» були виписані на адресу ФОП ОСОБА_1 податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 244701,35 гривень.

Зазначену суму, ФОП ОСОБА_1 включив до складу податкового кредиту за вересень-грудень 2016, січень, липень, вересень, жовтень 2017.

В період з 23.09.2019 по 04.10.2019 ГУ ДПС у Миколаївській області провело документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами чого складено Акт від 21.10.2019 №129/14-29-33-07/ НОМЕР_1 .

Під час перевірки контролюючий органі дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_2 необґрунтовано відніс до складу податкового кредиту суму 344701,35 гривень, сплачених ТОВ «Вікінг Моторз» за автомобіль Volvo НОМЕР_2 .

З урахуванням строків давності, контролюючим органом обраховано суму заниження податкового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 154405 гривень.

22.11.2019 уповноваженою особою ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №7 про визначення ФОП ОСОБА_2 грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 154405 гривень та 38601 гривень штрафних санкцій.

Відповідно до п.п. «г» п. 198.5. ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Тобто, фізична особа-підприємець, має право на віднесення до податкового кредиту сум, сплачених продавцю за придбання автомобілю, за умови, що цей автомобіль в подальшому буде використовуватися у господарській діяльності фізичної особи-підприємця.

У разі використання автомобілю в операціях, що не є господарською діяльністю, фізична особа-підприємець, у разі включення суми податку до податкового кредиту, зобов`язана нарахувати податкові зобов`язання, скласти та зареєструвати податкову накладну.

Таким чином, визначальним у цьому випадку є використання автомобіля у господарській діяльності.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту та складу витрат належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання на суму понесених витрат, що підлягають перерахуванню до бюджету.

Саме позивач повинен довести первинними документами, що придбаний ним у ТОВ «Вікінг Моторз» автомобіль Volvo XC використовується в операціях господарської діяльності.

Натомість з Акту перевірки від 21.10.2019 №129/14-29-33-07/ НОМЕР_1 не вбачається, що під час перевірки ФОП ОСОБА_1 надавалися документи, які підтверджують використання автомобіля Volvo XC в операціях господарської діяльності.

Не надавались позивачем такі документи також під час адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення №7, а також до позову по цій справі.

Взагалі, ані в позовній заяві, ані в адміністративній скарзі ФОП ОСОБА_1 жодним чином не згадується та обставина, що автомобіль Volvo XC якимось чином використовується ним в операціях господарської діяльності. Тобто, твердження відповідача про невикористання автомобіля у господарської діяльності, позивачем не заперечено.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Також, судом враховується численна судова практика Верховного Суду, відповідно до якої фізична особа-підприємець, має право на віднесення сум податку, сплаченого під час придбання автомобіля до податкового кредиту, лише за умови документального підтвердження використання цього автомобіля у господарської діяльності (постанова від 08.08.2019 справа №2а/0370/553/11 http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/83552924, постанова від 27.02.2020 справа №807/2235/15 http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/87869338, від 16.04.2020 справа №807/886/17 http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/88832864).

Враховуючи відсутність у позивача первинних документів, що підтверджують використання автомобіля у господарської діяльності, контролюючих орган правомірно дійшов висновку про необхідність нарахувати податкові зобов`язання.

Щодо аргументів позивача про придбання автомобіля після 01.07.2015, а тому не розповсюдження на нього вимоги п.198.5 ст.198 ПК України, то це помилкове судження.

Викладене у дужках посилання на операції з придбання товарів, послуг, необоротних активів до 01.07.2015, є лише темпоральним застереженням, яке надає можливість використовувати цю норму права щодо правовідносин, як виникли до цієї дати. Натомість дія цієї норми спрямована на майбутнє, та жодним чином не обмежена датою 01.07.2015.

Посилання позивача на строки давності, передбачені Цивільним кодексом України є недоречним, оскільки зазначені строки не застосовуються до податкових правовідносин.

Строки давності у податкових правовідносинах визначені ст.102 ПК України, і в цьому випадку вони не були порушені контролюючим органом. Так, у Акті перевірки описана загальна сума заниження податкового зобов`язання 185277,36 гривень, але у податковому повідомленні-рішення, контролюючим органом враховано, що сума 30872,27 гривень за вересень 2016 р. знаходиться за межами строків давності, та визначено суму донарахування 154405 гривень.

Розрахунок штрафних санкцій по результатами документальної планової виїзної перевірки відповідає вимогам Податкового кодексу України, є інформативним та зрозумілим.

Підстав для задоволення позову, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №7 від 22.11.2019, суд не знайшов.

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6,Миколаїв,549) відмовити.

2. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В. В. Біоносенко