Справа № 545/739/20
Суддя: Шелудяков Л. В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/739/20
Провадження № 2-а/545/54/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Шелудякова Л.В., при секретарі Плескач І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Полтавського районного суду Полтавської області справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до старшого сержанта 2-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мокрецова Миколи Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії старшого сержанта 2-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мокрецова М.М. протиправними та скасувати постанову серії ЕАК №2078675 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на неї адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення за цією постановою на неї адміністративного штрафу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07 лютого 2020 року відносно неї працівником поліції складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що 07 лютого 2020 року близько 13 год. 00 хв. у м.Полтава по вул.Ковпака, 26/б сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Logan MCV» номерний знак НОМЕР_1 під її керуванням та мікроавтобуса «Газель» номерний знак НОМЕР_2 . В результаті даної ДТП вказані транспортні засоби отримали незначні механічні пошкодження. Працівниками патрульної поліції, які прибули за викликом на місце пригоди, відносно неї був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, проти якого вона не заперечила. Крім того, старшим сержантом 2-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мокрецовим М.М. винесена постанова серії ЕАК №2078675 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення ч.1 ст.126 КУпАП, і до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що нібито вона керувала транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, а саме пред`явила посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 . З вказаною постановою вона не згодна, оскільки в грудні 2019 року після реєстрації шлюбу вона змінила дівоче прізвище на прізвище свого чоловіка. При цьому, обмін свого посвідчення водія у зв`язку із змінами персональних даний (прізвища) на дату скоєння ДТП не мала можливості здійснити з тих причин, що на вказану дату скоєння ДТП вона ще очікувала на видачу нової довідки про присвоєння РНОКПП у зв`язку із зміною прізвища.

На вказані обставина вона звернула увагу працівників патрульної поліції, однак до уваги їх прийнято, і попереджено, що у разі відмови від сплати штрафу, керований нею транспортний засіб буде затриманий і доставлений на штраф майданчик. Оскільки вищезазначений транспортний засіб належить ПАТ «Фітофарм» і переданий їй як працівнику підприємства для використання в службових цілях, і разі вилучення автомобіля існувала загроза страти доходів підприємством. Тому саме з вищевказаних причин вона оплатила накладене на неї адміністративне стягнення.

Також вважала, що при вказаних обставинах відповідно до ч.2, ч.5 ст.256 КУпАП, відповідачем повинен бути складений протокол.

Не погодившись із вказаною постановою, вона її оскаржила до Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП НП України, а 14 березня 2020 року отримала відповідь від начальника вказаного відомства, що оскаржувану постанову залишено без змін.

Позивач в судове засідання не прибула, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Як вбачається з відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення - відповідач ухвалу суду про призначення розгляду справи у отримав, однак у встановлений судом строк відзив на позов відповідачем подано не було, в судове засідання не прибув.

Представник третьої направив до суду відзив, в якому позов не визнав, справу просив розглянути без його участі.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2078675 від 07 лютого 2020 року, позивач ОСОБА_1 07 лютого 2020 року о 13 год. 58 хв. в м.Полтава по вул.Ковпака,26/б керувала транспортним засобом автомобілем «Renault Logan MCV» державний номер НОМЕР_1 , і не пред`явила посвідчення водія відповідної категорії, а саме пред`явила посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , чим порушила постанову КМУ України, п.2.1.а ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ (а.с.13).

Зупинка транспортного засобу Renault Logan MCV» державний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача відбулось внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вбачається, що постанова серії ЕАК №2078675 від 07 лютого 2020 року складена старшим сержантом 2-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мокрецовим М.М. за адресою: м.Полтава, вул..Ковпака,26-б та була вручена позивачу.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст.126 КУпАП.

Відповідно положень ст.251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п.3, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») та тягне за собою накладення штрафу.

Згідно п. 2.4.Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Одним з таких документів, зазначених в пункті 2.1. Правил, є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (а).

Під час перевірки документів у ОСОБА_1 у порядку п.2.1 ПДР, останньою працівнику патрульної поліції надані в повному обсязі документи, які підтверджували її законне право на керування транспортним засобом.

У зв`язку з укладенням 21 грудня 2019 року шлюбу ОСОБА_1 змінила дівоче прізвище на прізвище свого чоловіка - ОСОБА_1 (а.с.16). При цьому, обмін посвідчення водія у зв`язку із змінами персональних даний (прізвища) на дату скоєння ДТП (07 лютого 2020 року) позивач не мала можливості здійснити з тих причин, що на вказану дату скоєння ДТП вона ще очікувала на видачу нової довідки про присвоєння РНОКПП у зв`язку із зміною прізвища.

На вказані обставини позивач звернула увагу працівника патрульної поліції. Проте, вказані пояснення до уваги не прийнято.

Разом з тим, положення постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 не передбачають недійсності посвідчення водія у разі зміни персональних даних власника та не містять будь-якої заборони керування транспортними засобами у разі зміни персональних даних власника, а положеннями п.25 визначені лише підстави для проведення обміну посвідчення водія, зокрема - у разі зміни персональних даних власника (прізвище, ім`я, по батькові, стать).

При цьому, відповідно до положення п.28 цієї постанови Кабінету Міністрів України обмін посвідчення водія проводиться за умови, зокрема подання, зокрема паспорта громадянина України, посвідки на постійне проживання, копії довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; документів, що підтверджують зміну персональних даних особи (у разі потреби).

На момент перевірки документів у позивача, а саме, 07 лютого 2020 року, були при неї та надавалися для перевірки працівнику патрульної поліції у повному обсязі документи, передбачені п.2.1 ПДР, зокрема посвідчення водія серії НОМЕР_3 відповідної категорії «В». Дані обставини доводяться тим, що у ОСОБА_1 на місці скоєння ДТП працівником патрульної поліції Мокрецовим В.В. вилучено вищезазначене посвідчення водія, а замість нього видано Тимчасовий дозвіл серії НОМЕР_4 на право керування транспортними засобами категорії «В» (а.с.15).

Проте, відповідно до викладених в оскаржуваній постанові обставин, встановлених працівником патрульної поліції Мокрецовим В.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про те, що водій керував ТЗ без посвідчення відповідної категорії, суперечить дійсним обставинам.

Також, при перевірці документів позивачем для перевірки відповідачу додатково надано: оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 21 грудня 2019 року, яким посвідчено, зокрема, одержання нею після реєстрації шлюбу прізвища - ОСОБА_1 ; паспорт громадянки України № НОМЕР_6 виданий у зв`язку із заміною прізвища; довідка від 24 січня 2020 року №439 Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про реєстрацію її місця проживання; договір від 27 березня 2018 року про надання в тимчасове користування службового автомобіля. Вказані документи дозволяли працівнику патрульної поліції ідентифікувати її особу, підтверджували її законне право на керування транспортним засобом, доводили, що посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 належить їй ОСОБА_1 , пояснювали та доводили поважність причини, з яких до дня настання цієї ДТП не був проведений обмін вказаного посвідчення водія у зв`язку із зміною її персональних даних (прізвища) (а.с.16-22).

На пояснення ОСОБА_1 , а також вищевказані документи, надані для перевірки та заперечення стосовно вищевказаного правопорушення та накладеного на її стягнення, співробітник патрульної поліції - відповідач у справі не відреагував та виніс постанову.

17 лютого 2020 року постанова серії ЕАК №2078675 від 07 лютого 2020 року позивачем оскаржена керівника Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП НП України, а 14 березня 2020 року вона отримала відповідь від начальника вказаного відомства, що оскаржувану постанову залишено без змін (а.с.31-33).

Пунктом 1.3. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст.73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем заперечується факт порушення нею Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

Так, позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, оскільки вона пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, і вказана стаття не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка має посвідчення водія відповідної категорії, але обмін якого у зв`язку із змінами персональних даних ще не проведений. При цьому, не має жодної норми права, якою б заборонялося керування транспортним засобом особою, яка має посвідчення водія відповідної категорії, але обмін якого у зв`язку із змінами персональних даних ще не проведений, не визначено строку для проведення обміну у такому випадку та з таких підстав, та жодною нормою права не передбачено відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка має посвідчення водія відповідної категорії, але обмін якого у зв`язку із змінами персональних даних ще не проведений.

Тому позивач вважає, що в її діях, які кваліфікуються за ч.1 ст.126 КУпАП, відсутній склад правопорушення, адже відсутня суб`єктивна сторона вищевказаного адміністративного правопорушення.

Статтями 245, 246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду, позиція представника третьої особи у даній справі не є доведеною, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст.286 КАС України.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2078675 від 07 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання дій відповідача протиправними щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки не надано доказів неправомірності таких дій.

Відповідно до п.1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП та п.2 розділу Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.271 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Таким чином, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Так, не дії інспектора, а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер. Дії з складенням постанови по справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами свої службових повноважень, наданих чинним законодавством.

Крім того, позивач зі скаргою на дії інспектора не звертався, службова перевірка наявності в діях інспектора ознак протиправної поведінки не проводилася та відповідно до вимог ст.222 КУпАП відповідач має право розглядати справи про адміністративні порушення і накладати адміністративні стягнення, безпосередньо за ч.1 ст.126 КУпАП, тобто останній діяв в межах своїх повноважень.

Враховуючи наведе вище, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 126, 251, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанта 2-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мокрецова Миколи Миколайовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2078675 від 07 лютого 2020 року, винесену старшим сержантом 2-ої роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мокрецовим Миколою Миколайовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

В іншій частині позову, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Мокрецов Микола Миколайович, місцезнаходження: 38751, с.Розсошенці Полтавського район Полтавської області, вул.Кременчуцька,2-в.

Третя особа: Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 38751, с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Кременчуцька,2-в.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області Л.В.Шелудяков