Справа № 580/889/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року справа № 580/889/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" (далі - товариство, позивач) подало позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Черкаській області про відмову у підтвердженні товариству з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2020 році, оформлене листом від 28 лютого2020 року № 640/23-00-54-04-010;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській обалсті відновити реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" у Реєстрі платників єдиного податку державної податкової служби України як платника єдиного податку четвертої групи з 01 січня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2020 році, 04 лютого 2020 року товариство подало до контролюючого органу звітну і загальну податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік № від 04.02.2020, розрахунок частки сільськогосподарського товаро виробництва та відомості про наявність земельних ділянок.

Однак, листом від 04.03.2020 № 640/23-00-54-04-010 ГУ ДПС у Черкаській області повідомило про відмову у підтверджені статусу платника єдиного податку четвертої групи. Підставою для відмови у вказаному листі зазначено те, що звітну податкову декларацію платника єдиного податку не подало до 20 лютого поточного року.

Позивач зазначає, що Податковий кодекс України не передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункт 299.10 статті 299) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункт 291.5 статті 291), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункті 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус єдиного податку 4 групи.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06 квітня 2020 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що відповідно до даних ГУ ДПС у Черкаській області ТОВ "Чорнобайм`ясо" до 20 лютого не подало податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік, тому підприємству відмовлено у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік.

13 квітня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від товариства, в якій позивач зазначив, що як на підставу для відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи відповідач послався на порушення вимог пп. 298.8.1 п. 298.8 ст .298 Податкового кодексу України, яка визначає обов`язок сільськогосподарських товаровиробників щорічно підтверджувати статус платника єдиного податку шляхом подання загальних звітних податкових декларацій з податку на поточний рік до 20 лютого поточного року. Разом з тим, факт подання податкової декларації підтверджується матеріалами справи і відзивом самого відповідача.

Крім того, відповідач підтверджує проведення камеральної перевірки отриманої податкової декларації за 2020 рік. Неможливо провести перевірку звітності за 2020 рік, якщо податковий орган її не отримав.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надійшли.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" зареєстроване як юридична особа 09 листопада 2006 року, та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області. ТОВ "Чорнобайм`ясо" було платником єдиного податку 4 групи (фіксованого сільськогосподарського податку) у 2010 - 2019 роках.

З метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2020 році, 04 лютого 2020 року товариство подало до контролюючого органу звітну і загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік № від 04.02.2020, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та відомості про наявність земельних ділянок.

04 березня 2020 року товариство отримало лист Головного управління від 28.02.2020 № 640/23-00-54-04-010 про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи. У вказаному листі зазначається про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік у зв`язку з тим, що звітну податкову декларацію платника єдиного податку не подано до 20 лютого поточного року.

Позивач вважає таке рішення Головного управління протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому за захистом свої прав, свобод та інтересів звернувся до суду.

Під час вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Водночас підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011 (далі - Інструкція).

Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до пункту 7.3, 7.4 Інструкції після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв`язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно з пунктами 7.5, 7.6 Інструкції підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв`язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

За змістом внесених з 01 січня 2015 року у Податковий кодекс України змін, окрему четверту групу єдиного податку створено замість фіксованого сільськогосподарського податку, і основною умовою для набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %, а не необхідність встигнути до 20 лютого подати пакет документів.

Відповідно до пункту 299.1, пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку. Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №814/1394/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, суд зазначає, що наслідки неподання або несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені ст.120 Податкового кодексу України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Пунктом 299.6 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4. пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Повноваження податкового органу не визнавати податкову звітність податковою декларацією передбачені пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: податкова звітність не визнається податковою декларацією у разі порушення будь-якої норми статті 48 Податкового кодексу України. Зокрема, це відсутність обов`язкових реквізитів: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; місцезнаходження (місце проживання) платника податків тощо.

У даному випадку контролючим органом не було встановлено невідповідності поданих податкових декларацій вимогам статті 48 Податкового кодексу України. Крім того, відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність, у зв`язку з пропущенням платником податку строку на подачу декларації, встановленого підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України (пропущення встановлених цією нормою строків).

Крім того, суд наголошує, що на виконання вимог вищевказаних положень Податкового кодексу та з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2020 році, 04 лютого 2020 року ТОВ "Чорнобайм`ясо" подано до ГУ ДПС у Черкаській області звітну і загальну податкову декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік № від 04.02.2020, що підтверджується квитанцією №2 від 04.02.2020, яку отримано податковою о 13 год. 18 хв. того ж дня.

Відтак наявними у справі доказами підтверджено, що платником податку були вчинені дії з метою відправлення контролюючому органу пакету документів, передбаченого підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України в межах строку, встановленою цією нормою.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що дії відповідача є протиправними, оскільки фактично позбавляють позивача права на реєстрацію платником єдиного податку 4 групи як сільськогосподарського товаровиробника.

Суд також зазначає, що способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Проте, відповідачем не проводилась документальна перевірка позивача, а також не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, а просто було надіслано лист № 640/23-00-54-04-010 від 28.02.2020, який носить лише інформаційний характер.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 816/543/17, та в постанові від 29.03.2018 у справі № 804/2321/17.

Таким чином, Головне управління ДФС в Черкаській області направляючи листа платнику податку про його виключення з реєстру платників єдиного податку з підстав та у порядку, не передбачених Податковим кодексом України, діяло протиправно та всупереч вимогам діючого законодавства.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене та те, що Головним управлінням ДФС в Черкаській області не прийнято відповідного рішення про анулювання платника єдиного податку та у зв`язку з тим, що наявними у справі доказами підтверджується безпідставність позбавлення позивача статусу платника єдиного податку четвертої групи, суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Черкаській області щодо відмови у підтвердженні (наданні) товариству з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" статусу платника єдиного податку четвертої групи та зобов`язання Головного управління ДПС у Черкаській області відновити товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" у Реєстрі платників єдиного податку Державної фіскальної служби України, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2020.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 3 статті 139 вказаного Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Черкаській області щодо відмови у підтвердженні (наданні) товариству з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" статусу платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2020.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Черкаській області відновити товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" у Реєстрі платників єдиного податку Державної фіскальної служби України, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" витрати зі сплати судового збору у сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобайм`ясо" (19951, Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Скородистик, вул. Озерна, 47/1, );

2) відповідач - Головне управління ДПС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235 ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 25.05.2020.

Суддя В.О. Гаврилюк