Справа № 440/4198/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 р. м. ХарківСправа № 440/4198/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

спеціаліста Марченка О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2020, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич (повний текст складено 03.02.20) по справі № 440/4198/19

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ

до ОСОБА_2

про стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - ХНУВС) звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрат, пов`язаних з утриманням, а саме, грошові кошти в розмірі 53573,26 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, в розмірі 53573,26 грн. на підставі Закону України "Про Національну поліцію", Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2017 №261, умов договору та контракту на здобуття освіти у Харківському національному університеті внутрішніх справ, оскільки наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.09.2019 №484 о/с старшого лейтенанта ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 задоволено позов Харківського національного університету внутрішніх справ.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства. Вказує, що договір про навчання від 01.09.2014 втратив чинність у зв`язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", а договір про навчання від 24.04.2017 втратив чинність у зв`язку із відрахуванням відповідача зі складу курсантів та направленням до ГУ НП в Полтавській області для подальшого проходження служби. Також наголошує на тому, що положення чинного законодавства про освіту не містять зобов`язальних норм щодо відшкодування випускником до державного бюджету вартості навчання.

Позивач у справі не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав. Вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки заявлені позивачем вимоги мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Позивач своїх представників в судове засідання не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення слухання справи не заявляв.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 11.08.2014 №174 о/с "Про зарахування курсантами денної форми навчання" ОСОБА_2 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки та кримінальної міліції у справах дітей ХНУВС за напрямом підготовки 6.030402 "Правоохоронна діяльність", терміном навчання 3 роки, з 18 серпня 2014 року, присвоївши спеціальне звання "рядовий міліції" (а.с.10).

01.09.2014 між ХНУВС (Виконавець) з одного боку, Головним управлінням МВС у Полтавській області (Замовник) з другого боку та рядовим міліції ОСОБА_2 (Особа) з третього боку, укладено договір про підготовку фахівців в навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Договір) (а.с.17-18).

Відповідно до п.1 Договору предметом договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" за напрямком (спеціальністю) "правоохоронна діяльність".

Відповідно до умов пунктів 2.3.5 , 2.3.6 цього Договору Особа зобов`язується:

- після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років;

- у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.3 Договору визначено підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку, зокрема, звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

В подальшому, 24.04.2017 між ХНУВС (Виконавець) з одного боку, Головним управлінням Національної поліції України у Полтавській області (Замовник) з другого боку та рядовим поліції ОСОБА_2 (Особа) з третього боку, було укладено контракт №154 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (а.с.19-20).

Відповідно до п.1 Договору предметом контракту є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача ступеня вищої освіти "бакалавр" за спеціальністю "правоохоронна діяльність".

Згідно з пунктом 3 цього контракту Особа зобов`язується, в тому числі:

- після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою;

- у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 05.05.2017 №138 о/с відраховано зі складу курсантів факультету №3 Харківського національного університету внутрішніх справ з 05 травня 2017 року та направлено до Головного управління Національної поліції в Полтавській області для подальшого проходження служби лейтенанта поліції ОСОБА_2 , сума витрат, пов`язаних з його утриманням складає 53573,26 грн. (а.с.15).

Довідкою Харківського національного університету внутрішніх справ від 25.04.2017 №4/590д підтверджено, що фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_2 у Харківському національному університеті внутрішніх справ за період з 18.08.2014 по 05.05.2017 складають разом 53573,26 грн., до складу яких входить: грошове забезпечення в сумі 8040,97 грн.; продовольче забезпечення на суму 24357,28 грн.; речове забезпечення в сумі 6127,03 грн.; медичне забезпечення в розмірі 443,41 грн.; вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв в сумі 14604,57 грн. (а.с.21).

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.09.2019 №484 о/с "По особовому складу" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Глобинського відділу поліції, 24 вересня 2019 року звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) (а.с.16).

Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області вручено ОСОБА_2 повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі (а.с.29).

Листом Головного управлінням Національної поліції у Полтавській області від 26.09.2019 №1621/115/12/01-2019, яке отримано позивачем 30.09.2019, було повідомлено про звільнення відповідача та направлено витяг з наказу та копію повідомлення ОСОБА_2 про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі (а.с.28, 29, 16).

Враховуючи, що ОСОБА_2 добровільно не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, позивач звернувся до суду із даним позовом, дотримуючись місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідача звільнено зі служби до спливу трьох років після закінчення навчання на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). Доказів оскарження та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.09.2019 №484 о/с "По особовому складу" до суду не надано. Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області вручено ОСОБА_2 повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі. Однак, відповідачем не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі - Харківському національному університеті внутрішніх справ.

Також, суд першої інстанції відмітив, що у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" проводилась реорганізація юридичних осіб публічного права. Відтак, замість ліквідованого УМВС України в Полтавській області та його структурних підрозділів утворено Головне управління Національної поліції в Полтавській області з відповідними структурними підрозділами, на які законом покладені аналогічні функції, що полягають у забезпеченні охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо доводів апелянта про необхідність розгляду даного спору в порядку цивільного судочинства, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що поняття "суд, встановлений законом" передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому слід враховувати, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18) та від 30 січня 2019 року у справі № 810/2610/16 (провадження № 11-1004апп18) викладено правові висновки. Згідно яких спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Як свідчать матеріали справи, даний спір між ХНУВС та ОСОБА_2 стоється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі особи, яка перебувала на посаді, віднесеній до публічної служби, що зумовлює розгляд заявлених позовних вимог в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №461/5577/15-ц є необгрунтованими, з огляду на відступ від таких висновків, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16.

Щодо доводів відповідача про втрату чинності договорів про навчання від 01.09.2014 та від 24.04.2017 у зв`язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" та відрахуванням відповідача зі складу курсантів з направленням до ГУ НП в Полтавській області для подальшого проходження служби, колегія суддів зазначає наступне.

На час укладення відповідачем із ХНУВС (Виконавець) та Головним управлінням МВС у Полтавській області (Замовник) договору від 01.09.2014 про підготовку фахівців в навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с.17-18) були чинними норми 1 Закону України "Про міліцію" ( далі Закон №565-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про міліцію" міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

В подальшому, 02.07.2015 було прийнято Закон України "Про Національну поліцію", окремі положення якого набрали чинності 07.08.2015, а у цілому даний закон набрав чинності 07.11.2015.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Системний аналіз змісту наведених законів дає підстави для висновку, що основні завдання та функції держави, які покладались на міліцію та поліцію є тотожними, однорідними.

Постановою Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС" передбачено ліквідацію УМВС України в Полтавській області та створення Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

При цьому слід враховувати, що ХНУВС як Виконавець договору не припинив виконання своїх обов`язків за цим договором, а ОСОБА_2 не припинив своє навчання.

Таким чином, зміна правового регулювання правовідносин, які існували між відповідачем, ХНУВС та Головним управлінням МВС у Полтавській області, не призвела до припинення виконання сторонами умов укладеного договору.

Крім того, 24.04.2017 між ХНУВС (Виконавець), Головним управлінням Національної поліції України у Полтавській області (Замовник) та рядовим поліції ОСОБА_2 (Особа) було укладено контракт №154 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (а.с.19-20).

Предмет та майже всі умови даного Контракту є аналогічними предмету та умовам Договору від 01.09.2014.

При цьому, саме умовами Контракту №154 від 24.04.2017 передбачено обов`язок ОСОБА_2 після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою.

Як свідчать матеріали справи, після відрахування ОСОБА_2 зі складу курсантів факультету №3 ХНУВС, відповідач прибув до Головного управління Національної поліції в Полтавській області для подальшого проходження служби та не відмовлявся від такого, що свідчить про чинність укладених договорів від 01.09.2014 та від 24.04.2017.

Колегія суддів звертає увагу, що умовами Контракту №154 від 24.04.2017 передбачено обов`язок ОСОБА_2 у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію".

Як свідчать матеріали справи, наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.09.2019 №484 о/с "По особовому складу" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Глобинського відділу поліції, 24 вересня 2019 року звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) (а.с.16).

Відповідачем не надано до суду доказів оскарження, скасування чи внесення змін до наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 23.09.2019 №484 о/с "По особовому складу".

Таким чином, матеріали справи свідчать про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції саме за власним бажанням, а не з будь-яких інших підстав.

При цьому слід враховувати, що правомірність прийняття Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області наказу від 23.09.2019 №484 о/с "По особовому складу" не входить до предмету доказування по даній справі №440/4198/19.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній на момент укладення тристороннього договору від 01.09.2014) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ", відповідно до вимог Законів України "Про вищу освіту", "Про міліцію", з метою вдосконалення порядку підготовки фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням, наказом Міністерства внутрішніх справ № 150 від 14.05.2007 затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно якого передбачено відшкодування вказаних витрат.

Так, умовами договору від 01.09.2014 про підготовку ОСОБА_2 в навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України було передбачено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Пунктом 3.3 Договору визначено підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку, зокрема, звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену ним у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №813/293/17, що Закон №565-XII та Порядок №313 зобов`язує особу начальницького складу органів внутрішніх справ, яка навчалася за державним замовленням у вищому навчальному закладі МВС України, у разі її звільнення зі служби за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання, відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у такому закладі.

В подальшому відбулась зміна законодавчого регулювання правовідносин, зокрема, втратили чинність положення Закону України "Про міліцію" та набрали чинності положення Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 72 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 було затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі - Порядок №261).

Даний Порядок №261 набрав чинності 20.04.2017 та був чинним на час звільнення відповідача із поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №261 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, в тому числі: звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Типову форму контракту затверджує МВС.

Колегія суддів відмічає, що контракт №154 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, було укладено між ХНУВС (Виконавець), Головним управлінням Національної поліції України у Полтавській області (Замовник) та рядовим поліції ОСОБА_2 (Особа) 24.04.2017, тобто вже після набрання чинності як положеннями Закону України "Про Національну поліцію", так і положеннями Порядку №261.

Відповідно до пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Довідкою Харківського національного університету внутрішніх справ від 25.04.2017 №4/590д підтверджено, що фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_2 у Харківському національному університеті внутрішніх справ за період з 18.08.2014 по 05.05.2017 складають разом 53573,26 грн., до складу яких входить: грошове забезпечення в сумі 8040,97 грн.; продовольче забезпечення на суму 24357,28 грн.; речове забезпечення в сумі 6127,03 грн.; медичне забезпечення в розмірі 443,41 грн.; вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв в сумі 14604,57 грн. (а.с.21).

Згідно із п.5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області вручено ОСОБА_2 повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі (а.с.29).

Крім того, листом Головного управлінням Національної поліції у Полтавській області від 26 вересня 2019 року №1621/115/12/01-2019 повідомлено позивачу про звільнення відповідача та направлено витяг з наказу та копію повідомлення ОСОБА_2 про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі (а.с.28, 29, 16).

Відповідно до пунктів 7, 8 Порядку №261 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису МВС.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Колегія суддів відмічає, що матеріали справи не містять доказів щодо добровільного відшкодування ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі - ХНУВС.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Також, відхиляючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює, згідно приписів ст.316 КАС України, залишення вимог апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Зважаючи на результати розгляду апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 по справі № 440/4198/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, з врахуванням вимог ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 22.05.2020.