Справа № 440/3459/19
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3459/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Удовіченка С.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Сендецької В.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Кучука А.О.,
представника відповідача Феоктістова І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Кременчуцький об`єднаний міський військовий комісаріат Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

13.09.2019 ОСОБА_1 /надалі ОСОБА_1 , позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України /надалі відповідач/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Кременчуцький об`єднаний міський військовий комісаріат Міністерства оборони України /надалі третя особа/ про визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 МОУ №780 від 05.12.2017 щодо припинення виплат грошового забезпечення з 24.11.2017 старшому сержанту ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки службове розслідування не було проведено відповідачем належним чином, тому наказ Військової частини НОМЕР_1 МОУ №780 від 05.12.2017 виданий з недотриманням процесуального порядку, встановленого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 поновлено позивачу пропущений строк звернення до адміністративного суду з даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/3459/19; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.10.2019.
15.10.2019 до суду надано відзив на позов в якому зазначено, що з 24.11.2017 у зв`язку з відсутністю на службі без поважних причин та без повідомлення про свою відсутність старшим сержантом ОСОБА_1 , на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2017 № 780 відповідно до пункту 34.4 наказу МОУ від 11.06.2008 № 260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам" позивачу припинено виплату грошового забезпечення. Указано, що даний військовослужбовець був відсутній на службі під час дії особливого періоду і перебування підрозділу в зоні проведення АТО в Донецькій області вирішив ухилитися від військової служби (військового обов`язку) шляхом самоусунення та був відсутній на службі 4 місяці та 10 днів. Крім того, відповідач стверджує, що у зв`язку з відсутністю на службі позивача у період видання наказу №780 від 05.12.2017 не було можливості ознайомити ОСОБА_1 з ним /а.с. 85-86/.
17.10.2019 відкладено розгляд справи до 31.10.2019.
28.10.2019 до суду третьою особою надано пояснення на позов у яких зазначено, що у період з 19.11.2016 по 12.04.2018 позивач проходив службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України. Після звільнення з військової служби за контрактом позивача прийнято на військовий облік військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.04.2018. Крім того, пояснення містять клопотання про розгляд справи без участі представника Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оборони України /а.с. 118-119/.
30.10.2019 до суду надано відповідь на відзив в якій указано, що заступник начальника тилу служби та Військової частини НОМЕР_1 при проведенні службового розслідування недотримався вимог наказу Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 у зв`язку з чим не долучив належні та допустимі докази, які б підтверджували вину позивача /а.с.141-145/.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/1621/19.
22.11.2019 до суду надано заперечення на відповідь на відзив в яких указано, що службове розслідування було проведено відповідно до наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 /а.с. 191-192/.
13.03.2020 до суду позивачем надано письмові пояснення на позов в яких указано щодо недотримання відповідачем вимог наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 при проведенні службового розслідування, оскільки пояснення від позивача не було отримано, документ який підтверджував причини не отримання в матеріалах службового розслідування відсутній; не проведено огляд місцевості де розташовувалася Військова частина НОМЕР_1 та приміщення Військової частини НОМЕР_1 де повинен виконувати свої обов`язки позивач на предмет його відсутності про, що складається акт /а.с. 199-201/.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 07.04.2020.
01.04.2020 до суду позивачем надано пояснення на позов в яких зазначено, що службове розслідування ґрунтується на припущеннях відповідача, оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України не конкретизовано, які саме правопорушення вчинив старший сержант ОСОБА_1 /а.с. 214-215/.
07.04.2020 відкладено розгляд справи до 30.04.2020.
07.04.2020 до суду надано третьою особою пояснення на позов в яких указано, що після звільнення з військової служби за контрактом позивача прийнято на військовий облік військовозобов`язаних запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.04.2018. Кременчуцький ОМВК та ІНФОРМАЦІЯ_2 неодноразово направлялися запити до Військової частини НОМЕР_1 про надання особової справи позивача, проте, ні відповідь, ні особова справа не надходили /а.с. 227-228/.
30.04.2020 відкладено розгляд справи до 20.05.2020.
У судовому засіданні 20.05.2020 позивач та представник позивача позов підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги.
У судовому засіданні 20.05.2020 представник відповідача проти задоволення позову заперечував.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2016 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 , з одного боку, та громадянина України (військовослужбовець) ОСОБА_1 , старший сержант, начальник ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення Групи матеріального забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , з іншого боку, укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового та сержантського складу, терміном на 6 місяців /а.с. 22-23/.
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2017 № 298 вважати такими, що вибули у щорічну основну відпустку за 2016 рік з місця дислокації Військової частини НОМЕР_1 с. Калинове: старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення групи матеріального забезпечення в м. Кременчук Полтавської області на 30 діб з 25.10.2017 по 23.11.2017 /а.с. 24/.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 25.11.2017 № 754/1 з метою уточнення причин і умов, що сприяли несвоєчасному прибуттю з відпустки старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування в термін до 05.12.2017 за фактом несвоєчасного прибуття з відпустки старшого сержанта ОСОБА_1 .
Пунктом 2 указаного наказу визначено, що під час службового розслідування потрібно керуватися вимогами Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608.
За результатами проведення службового розслідування командиром Військової частини НОМЕР_1 затверджено акт проведення службового розслідування за фактом несвоєчасного прибуття з відпустки старшого сержанта ОСОБА_1 начальника ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення групи матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1 у листопаді 2017 року без зазначення дати /а.с. 92-94/.
В акті зазначено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2017 № 298 старший сержант ОСОБА_1 вибув у щорічну основну відпустку за 2016 рік терміном 30 діб і повинен був повернутися до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 24.11.2017. Проте, 24.11.2017 старший сержант ОСОБА_1 не з`явився на службу. Станом на 03.12.2017 місце знаходження старшого сержанта ОСОБА_1 невідомо. Своїми діями останній порушив вимоги абзацу 2 статті 11 (військовослужбовець повинен: свято і непорушно дотримуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок), абзац 3 (бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим), абзацу 5 статті 11 (постійно підвищувати рівень військових професійних знань, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, статті 16 (кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою) Статут внутрішньої служби Збройних Сил України стаття 1 (де військова дисципліна це бездоганне неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України), абзац 1 статті 4 (військовослужбовці зобов`язані: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів), абзац 5 (поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків), Дисциплінарний Статут Збройних Сил України.
Крім того, указано, що неправомірність дій військовослужбовця полягає в халатному відношенні до військової служби. Зв`язок правопорушення полягає з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби. Вина військовослужбовця умисна через незнання статутів ЗС України та самовпевненість. Причини та умови, що сприяли правопорушенню є недисциплінованість та безвідповідальність старшого сержанта ОСОБА_1 . Зазначено, що під час проведення службового розслідування заперечення, заяви та клопотання не надходили. Обставини, що пом`якшують чи знімають вину з військовослужбовця відсутні. Обставини, що обтяжують вину військовослужбовця є те, що правопорушення скоєно під час проходження військової служби в зоні проведення АТО в Донецькій області. Порушення було скоєно під час виконання службових обов`язків, пов`язано з проходженням військової служби.
Відповідно до пункту 3 акта помічнику командира військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю на службі з 24.11.2017 відповідно до пункту 34.4 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260"Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", припинити виплату грошового забезпечення з 24.11.2017.
Пунктом 4 акта визначено, що на підставі пункту 14, статті 116 Положення про проходження громадянами України військової служби в ЗС України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 вивести в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , та вважати таким, що самовільно залишив військову частину, старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
За результатом службового розслідування 05.12.2017 командиром Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України 05.12.2017 прийнято наказ № 780 "Про результати службового розслідування по факту не прибуття з відпустки старшого сержанта ОСОБА_1 " /а.с. 95-96/ пунктом 3 якого передбачено помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби, старшому сержанту ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю на службі з 24.11.2017 відповідно до пункту 34.4 наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", припинити виплату грошового забезпечення з 24.11.2017.
Відповідно до пункту 4 наказу на підставі статті 116 Положення про проходження громадянами України військової служби в ЗС України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 вивести в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , та вважати таким, що самовільно залишив військову частину, старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Позивач не погоджуючись із зазначеним наказом, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371.
Відповідно до пункту 2 Розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України службове розслідування комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України службове розслідування призначається у разі, зокрема якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, накладення дисциплінарного стягнення, внаслідок чого військовослужбовець буде понижений у посаді, понижений у військовому званні, позбавлений військового звання, звільнений з військової служби.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Пунктом 3 Розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) /пункт 3 Розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України/.
Положеннями пункту 1 Розділу ІV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Так, матеріали службового розслідування не містять письмових пояснення ОСОБА_1 чи акта про відмову надати письмові пояснення.
Згідно з пунктом 3 Розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Так, в акті службового розслідування указано, що під час проведення службового розслідування заперечення, заяви та клопотання не надходили.
Відповідно до пункту 1 Розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування /пункт 5 Розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України/.
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування /пункт 6 Розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України/.
Положеннями пункту 7 Розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України передбачено, що у разі якщо службове розслідування проводилося органом Військової служби правопорядку, акт та матеріали службового розслідування передаються на розгляд відповідному командиру (начальнику) військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, для прийняття рішення.
Відповідно до пункту 1 Розділу VІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України командир (начальник), який призначив службове розслідування, у 10-денний строк розглядає акт та матеріали службового розслідування.
Згідно з пунктом 2 Розділу VІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Пунктом 3 вказаного розділу Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України передбачено, що дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.
Водночас позивачем зазначено, що про існування оскаржуваного наказу ОСОБА_1 дізнався під час розгляду справи № 440/1621/19, оскільки ні під час перебування на військовій службі, ні під час звільнення з військової служби ОСОБА_1 не було ознайомлено з наказом.
Відповідачем не надано до суду доказів ознайомлення позивача із оскаржуваним наказом.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі № 440/1621/19 судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 319 від 04.04.2018 р. призначено проведення службового розслідування по факту несвоєчасного повернення з відпустки сержанта ОСОБА_1 .
За результатами проведеного службового розслідування складено "Акт проведення службового розслідування по факту несвоєчасного повернення з відпустки старшого сержанта ОСОБА_1 начальника ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення груп матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ", яким встановлено, що позивач 24.11.2017 не повернувся з основної щорічної відпустки, після повернення (04.04.2018) надав листки непрацездатності серія АДН № 687355; № 718014; № 687491; № 546592; № 720683 № 689570; № 689987; № 772081; № 603950; № 673183; № 671692. У відпускному квитку стоїть відмітка ІНФОРМАЦІЯ_3 про зняття з військового обліку 23.11.2017, відмітки про продовження перебування на військовому обліку в м. Кременчук відсутні. Вказаним актом встановлено, що відсутність гербових печаток на деяких листках непрацездатності, розбіжності в датах підтвердження дійсності листків непрацездатності довідками ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутність печаток військового комісаріату на листах непрацездатності свідчить ймовірність виготовлення фальшивих документів про хворобу старшого сержанта ОСОБА_1 або внесення до справжніх документів неправдивих відомостей про хворобу старшого сержанта ОСОБА_1 .
Водночас рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2020 у справі 440/1621/19 визнано неправомірним та скасовано акт проведення службового розслідування Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України по факту несвоєчасного повернення з відпустки старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 у справі 440/1621/19 (дата набрання рішенням законної сили - 26.11.2019) встановлено факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному у період: з 23.11.2017 по 02.04.2018 згідно лікарняних листків виданих Комунальним некомерційним медичним підприємством "Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька", Комунальним некомерційним медичним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3", Комунальним некомерційним медичним підприємством "Лікарня відновного лікування", Кременчуцьким обласним шкірно-венерологічним диспансером, Кременчуцької першою міською лікарні імені О.Т. Багаєвського, Кременчуцькою міською дитячою лікарнею.
Таким чином, судовими рішеннями у справі № 440/1621/19 підтверджено, що у період з 23.11.2017 по 02.04.2018 позивач перебував на лікарняному.
Крім того, суд зазначає, що листами Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату від 24.11.2017 № 5/7482, від 05.12.2017 № 5/7644, від 16.01.2018 № 5/184, від 05.03.2018 № 5/1236 /а.с. 50-53/ командир в/ч НОМЕР_1 повідомлявся про знаходження ОСОБА_1 на лікарняному. Крім того, вказаними листами було направлено листки непрацездатності, видані ОСОБА_1 .
Враховуючи вище викладене, матеріалами цієї справи спростовано висновки відповідача щодо неправомірності дій позивача, а саме: халатного відношення до військової служби, що полягало у не прибутті позивача з відпустки до Військової частини НОМЕР_1 , оскільки позивач у період з 24.11.2017 перебував на лікарняному.
Отже, відповідачем не доведено вину позивача в частині неналежного виконання своїх службових обов`язків, з огляду на що, припинення виплати позивачу грошового забезпечення з 24.11.2017 є необґрунтованим та безпідставним.
Також, окремо слід зазначити те, що Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 26.11.2019 у справі № 440/1621/19 (дата набрання рішенням суду законної сили - 26.11.2019) дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним і скасування наказу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 345 від 11.04.2018 у частині не нарахування грошового забезпечення з 24.11.2017 по 03.04.2018 старшому сержанту ОСОБА_1 , начальнику ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення групи матеріального забезпечення. Крім того, у вказаному рішенні суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України грошового забезпечення у розмірі 28366,65 грн за період з 24.11.2017 по 03.04.2018.
Таким чином, суд вважає безпідставним оскаржуваний наказ, з огляду на, що слід задовольнити вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2017 № 780 "Про результати службового розслідування по факту не прибуття з відпустки старшого сержанта ОСОБА_1 " щодо припинення виплат грошового забезпечення з 24.11.2017 старшому сержанту ОСОБА_1 .
Крім того, прохальна частина позову містить клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до клопотання позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3512,24 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 19.08.2019 № 020 /а.с. 56-58/; розрахунок суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги № 020 від 19.08.2019 /а.с. 59/; квитанцію № 020/19 від 19.08.2019 на суму 3512,24 грн /а.с. 60/; акт виконаних робіт від 11.09.2019 /а.с. 61/; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с. 156/; ордер ПТ № 064481 /а.с. 157/.
Дослідивши надані документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що розмір витрат сплачених адвокату Кучуку А.О. у сумі 3512,24 грн є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у розрахунку /а.с. 59/ переліком.
Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (м. Нова Каховка, Херсонська область, 74900, код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Кременчуцький об`єднаний міський військовий комісаріат Міністерства оборони України (вул. Жадова, 6, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2017 № 780 "Про результати службового розслідування по факту не прибуття з відпустки старшого сержанта ОСОБА_1 " щодо припинення виплат грошового забезпечення з 24.11.2017 старшому сержанту ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3512,24 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.
Повний текст рішення складено 25.05.2020.

Суддя С.О. Удовіченко