Справа № 942/474/20
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.04.2020
ЄУ № 942/474/20
Провадження №2-а/942/14/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року, Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сіренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Лисак Володимира Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначив, що 16.04.2020 інспектором сектору реагування патрульної поліції Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Лисак В.О.винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАА №438935, відповідно до якої на позивача було накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн. За змістом вказаної постанови, позивач керував транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар та на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 9.8 та п. 2.4 ПДР України.

Позивач вважає накладене відносно нього стягнення необґрунтованим та незаконним, оскільки порушень він не вчиняв, тому підстави для зупинення транспортного засобу у відповідача були відсутні, а вимога поліцейського щодо пред`явлення документів, визначених п. 2.1 ПДР України, у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження вчинення позивачем іншого правопорушення, не ґрунтувалась на нормах закону. Заявлене позивачем клопотання про відкладення розгляду справи на інший час та інше місце з метою реалізації права на правову допомогу відповідач не задовольнив та виніс оскаржувану постанову на місці зупинки. Будь-яких посилань на докази вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення оскаржувана постанова не містить, а відеозапис, зазначений в оскаржуваній постанові є неналежним доказом у зв`язку з відсутністю у постанові посилання на технічний засіб, за допомогою якого він здійснювався.

Посилаючись на зазначене, просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №438935 від 16.04.2020.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 28.04.2020.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні адміністративного позову та залишити без змін винесену ним постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Права та обов`язки позивачу було роз`яснено, про що свідчить його підпис в постанові. Також зазначив, що позивач порушив вимоги п. 9.8 та п. 2.4 ПДР України, що підтверджується самою постановою серії БАА №438935 від 16.04.2020 та доданим до постанови відеозаписом обставин події з місця пригоди.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, викладені в адміністративному позові, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, розглянувши відзив на позовну заяву відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 16.04.2020 інспектором сектору реагування патрульної поліції Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Лисак В.О.було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №438935, згідно якої 16.04.2020 о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «DAЕWOO SENS» на автомобільній дорозі Т-1302 42 км, поза межами населеного пункту не ввімкнув ближнє світло фар та на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 9.8 та п. 2.4а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічні норми містяться в ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію».

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач керуючи транспортним засобом порушив вимоги ПДР, а саме керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

Згідно з пунктом 9.8 ПДР України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В той же час, як вбачається з відтвореного у судовому засіданні відеозапису, наданого відповідачем, позивач рухався поза населеними пунктами без ввімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар, чим порушив вищезазначений пункт ПДР, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для зупинки транспортного засобу позивача відповідачем.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно п. 2.1. ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб, ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відповідно до п. 2.4. ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Окрім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17 зазначив, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Таким чином, право інспектора поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб не пов`язується з обов`язком доводити, що зупинка транспортного засобу була законною.

Так, з огляду на порушення позивачем п. 9.8. ПДР, суд приходить до висновку, що відповідач мав достатньо підстав вважати, що позивач вчинив правопорушення, відтак вимога відповідача, щодо пред`явлення документів є законною та такою, що підлягає виконанню.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, як вбачається з відтвореного у судовому засіданні відеозапису, наданого відповідачем, позивач неодноразову вимогу відповідача щодо пред`явлення документів не виконав, чим порушив ч. 1 ст. 126 КУпАП, відтак суд приходить до висновку, що винесена відповідачем постанова є законною, а обставини зазначені в ній відповідають дійсності.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч.4 ст.161 КАС України).

Разом з тим, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. В той же час, стороною відповідача надано відеозапис, який підтверджує викладені в постанові обставини.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови з мотивів відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, а саме зазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п.2 ч.1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною першою статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наданий відповідачем відеозапис з місця події може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395.

За приписами пункту 5 розділу IV вказаної Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Вказаний висновок суду підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.02.2018 року у справі №536/583/17, де зазначено, що зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Верховний Суд дійшов висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Згідно ст.72, 73, 74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, суд вважає за можливе прийняти до уваги наданий відповідачем відеозапис, на якому зафіксовано здійснення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Незазначення у постанові про технічний засіб фіксування проступку не є окремою, самостійною, беззаперечною та безумовною підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

Що стосується посилань позивача на порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме розгляд справи на місці вчинення правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 сформулював правову позицію щодо наявності у справах про адміністративні правопорушення переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення. Однак у зв`язку із обмеженим часом при розгляді справи поліцейським за місцем вчинення правопорушення реалізація певних прав особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та здійснення деяких елементів порядку мають певні відмінності і підлягають скороченню у часі.

Таким чином, права, якими наділений позивач, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення.

Згідно матеріалів справи, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, безпосередньо на місці його вчинення.

Твердження позивача про те, що процедура розгляду адміністративного матеріалу відповідачем була порушена, оскільки інспектор поліції не надав можливості скористатися своїми правами, суд не приймає до уваги, оскільки ці твердження в повному обсязі спростовуються самою постановою, з якої достеменно вбачається, що позивачу інспектором поліції були роз`яснені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП, про що свідчить підпис позивача.

Відтак, позивач мав можливість на місці надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи до Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області, інших клопотань він не заявляв. Тому, суд не бере до уваги довід позивача про ненадання відповідачем можливості скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема правом на правову допомогу.

Таким чином, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не є безумовною, самостійною та виключною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Крім того, позивач скористався правом оскарження постанови у судовому порядку, а отже використав право на надання йому правової допомоги та правовий захист його законних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення, а тому підстави для її скасування відсутні.

Щодо вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення, суд відзначає, що оскільки ця вимога є похідною від вимоги скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, то у її задоволенні слід також відмовити, оскільки суд не знайшов підстав для скасування вищезазначеної постанови.

Враховуючи викладене, проаналізувавши обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, що має наслідком залишення їх без задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Лисак Володимира Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанову інспектора СРПП Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Лисак Володимира Олександровича від 16.04.2020 серії БАА №438935 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України зазначений рішенням строк продовжується на строк дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 (з наступними змінами і доповненнями).

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 25 червня 1998 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: капітан поліції Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Лисак Володимир Олександрович, місцезнаходження: вул. Слобожанська, 20, смт. Новопсков, Луганська область.

Суддя: А.В. Чалий