Справа № 338/418/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"26" травня 2020 р. справа № 338/418/20
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2018 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 2018 року та зобов`язання нарахувати і виплатити вказану грошову компенсацію за період з 2017 по 2018 рік включно, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 2018 року.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 22.04.2020, в порядку вимог п.2 ч.1 ст.29 КАС України, вказаний адміністративний позов передано на розгляд Івано-Франківського окружного адміністративного суду. Матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 надійшли до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 19.05.2020.
Суд зазначає, що приписами пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано позовну заяву із дотриманням правил підсудності.
Відповідно до вимог ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч.9 ст.160 КАС України).
Відповідно до частини 1 статті 125 Конституції України, частини 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.
Отже, належним та компетентним судом в розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.
Поняття «територіальна підсудність» розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І КАС України та визначається останнім, як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані приписами статей 25-30 КАС України.
Згідно частини 1 статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Територіальна підсудність - це сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Своєю чергою, ця підсудність поділяється на такі її види, як загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача), альтернативну (за вибором позивача), виключну і за зв`язком справ.
Отже, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача (крім випадків, визначених КАС).
При цьому, законодавець, надаючи право позивачу альтернативної підсудності на подачу до суду позову, пов`язує таке право вибору з урахуванням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, перебування чи знаходження цієї особи-позивача.
Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 6 вказаного Закону визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів визначають «Правила реєстрації місця проживання», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207.
Таким чином, законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.
Отже, для застосування положень частини 1 статті 25 КАС України, яка визначає можливість визначення підсудності справи за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.
Наведеною правовою нормою не передбачено можливості звернення до суду з позовом за фактичним місцем проживання позивача чи відповідача, не зареєстрованим у встановленому законом порядку.
Згідно із матеріалами позовної заяви, спір між сторонами стосується оскарження позивачем бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , адресою знаходження якої є Рівненська область. Водночас, позивач зазначає і надає докази підтвердження реєстрації свого місця проживання за адресою в м.Козятин Вінницької області.
Виходячи з вищевикладеного, у позивача виникає право вибору звернення з вказаним позовом до Рівненського окружного адміністративного суду (за місцезнаходженням відповідача) або Вінницького окружного адміністративного суду (за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача).
В той же час, позивач вказує фактичне місце проживання за адресою в смт. Богородчани Івано-Франківської області. Проте, позивачем не додано до позову належних доказів на підтвердження факту його проживання (перебування) на території Івано-Франківської області, який зареєстрований у визначеному законом порядку.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що фактичне місце проживання позивача без реєстрації не може вважатися місцем проживання (перебування, знаходження) позивача «зареєстрованим у встановленому законом порядку» для цілей застосування статті 25 КАС України при визначені підсудності такої справи.
Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи наведене вище, а також те, що довідка про реєстрацію місця проживання датована 17.03.2020, а з позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 21.04.2020, тобто поза межами визначеного законодавством 30-ти денного строку реєстрації місця проживання, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу можливість подати суду докази на підтвердження факту його проживання (перебування) на території Івано-Франківської області, який зареєстрований у визначеному законом порядку.
На підставі наведеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня закінчення строку карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), для усунення вказаних вище недоліків шляхом надання суду доказів, які б підтверджували реєстрацію у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) позивача в смт.Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область.
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.