Справа № 200/1933/20-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. Справа№200/1933/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши у порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87400, Донецька область, м. Мангуш, вул. Тітова, 72-а, )

про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

19 лютого 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 до Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати позивачу недоотриманої суми пенсії у розмірі 158 520,47 гривень;

- стягнути з Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача суму недоотриманої пенсії у розмірі 158 520,47 гривень.

Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі, зазначено, що розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Ухвалою суду від 23 березня 2020 року судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 23 квітня 2020 року.

16 квітня 2020 року відповідачем наданий відзив на позовну заяву.

23 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено на 19 травня 2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, сторін повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 26 травня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Зазначає, що у встановлений законом строк звернулась до відповідача з заявою про виплату недоотриманої за життя її чоловіком пенсії. Проте, відповідач безпідставно не виплатив недоотриману суму пенсії у розмірі 158 520,47 гривень. Посилаючись на норми статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та положення статті 1227 Цивільного кодексу України, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначено, що УПФУ зобов`язане виплатити недоотриману пенсію за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, отже відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, а значить відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29 січня 2020 року по справі № 127/3233/19, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійного фонду є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що вказаний спір стосовно недоотриманих сум пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин, пов`язаних зі здійсненням відповідачем як суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу, тому він повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17 (провадження № 14-599цс18) та від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19), підстав для відступлення від якого не вбачається.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, установив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України про що свідчить паспорт серії НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку в Мангушському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) до дати його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та ОСОБА_2 29 січня 1975 року укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 29.01.1975 року, видане Палацом Щастя м. Донецьк (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача ОСОБА_2 помер, про що складений актовий запис № 114 від 14 травня 2019 року та Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про смерть (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 жовтня 2019 року за № 954 приватним нотаріусом Будика Н.М. сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 складає 258 419,02 гривень (а.с. 15).

08 листопада 2019 року, позивач звернулась до Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату допомоги на поховання та сум недоотриманої пенсії померлого пенсіонера - ОСОБА_2 (а.с. 40).

В той же день, Мангушським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до разового доручення № 04/9 ОСОБА_1 здійснено виплату коштів у розмірі 99 898,55 гривень (а.с. 16).

Мангушським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надано суду протокол розрахунку недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , відповідно до якого сума недоотриманої пенсії за 3 останніх роки складає 199 797,11 гривень (а.с. 41).

Водночас, відповідно до довідки відповідача від 27 червня 2019 року № 1226/2 сума пенсії, яку не отримав за життя ОСОБА_2 складає 258 419,02 гривні. Тобто, на думку відповідача, виплаті підлягає лише сума пенсії за період три роки.

Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо не виплати суми недоотриманої пенсії.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи ні.

Частиною другою статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Аналізуючи зазначені положення законодавства суд вважає, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме стаття 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера.

Натомість стаття 46 зазначеного Закону подібних вказівок не містить та, на думку суду, призначена для реалізації саме особою, яка безпосередньо отримує пенсію. Також положення зазначеної статті застосовуються лише у випадку встановлення власної вини пенсіонера, що полягає у недоотриманні пенсії. Втім наявність або відсутність вини не може бути інкримінованою лише за судженням установи Пенсійного фонду.

Таким чином, враховуючи положення статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню в контексті цієї справи, суд вважає за належне визнати протиправними дії відповідача щодо не виплати позивачу недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача суму недоотриманої пенсії у розмірі 158 520,47 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас, повноваження щодо призначення та виплат пенсій належить до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 статті 9 КАС України).

З огляду на викладене, належним способом захисту порушених прав позивача суд вважає зобов`язання Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату сум недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 від 08 листопада 2019 року у розмірі 158 520,47 гривень з урахуванням висновків суду.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволені позову судові витрати підлягають пропорційному відшкодуванню, пропорційно задоволеним вимогам.

Таким чином, відповідно до приписів статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 420,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124, 125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229, 230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87400, Донецька область, м. Мангуш, вул. Тітова, 72-а, ) про визнання протиправними дій та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87400, Донецька область, м. Мангуш, вул. Тітова, 72-а, ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 у розмірі 158 520,47 гривень.

Зобов`язати Мангушське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87400, Донецька область, м. Мангуш, вул. Тітова, 72-а, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 листопада 2019 року про виплату сум недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 у розмірі 158 520,47 гривень з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (87400, Донецька область, м. Мангуш, вул. Тітова, 72-а, ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 травня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019). Даний строк продовжується на строк дії такого карантину. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова