Справа № 460/983/20
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2020 року м. Рівне №460/983/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Луцик К.В.,, відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2019 ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000035/1 від 04.02.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00040.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 28.02.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.03.2020.

Ухвалою від 19.03.2020 закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті на 23.04.2020.

Судове засідання з 23.04.2020 відкладено на 21.05.2020 у зв`язку з тим, що суд визнав причини неприбуття сторони позивача поважними.

В судове засідання 21.05.2020 не прибув представник відповідача. Клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надходило. З урахуванням вимог статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України та думки сторони позивача, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність сторони відповідача.

В судовому засіданні 21.05.2020 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою, поясненнями позивача та її представника в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 через декларанта ТОВ «КАР БРОК ЮА», за наявності усіх документів, звернулася до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого транспортного засобу. У поданій митній декларації митна вартість транспортного засобу позивачем була визначена за ціною договору (контракту) щодо транспортного засобу, який імпортується (основний метод). Проте, відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості порушує права позивача. З огляду на це, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву, сторона відповідача позов не визнала. В обґрунтування заперечень покликалася на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митниця володіла інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості транспортного засобу, позаяк комерційний рахунок від 27.01.2020 б/н, заявлений у графі 44 митної декларації до митного оформлення не було надано, натомість надано сканкопію комерційного рахунку від 23.01.2020 №021-01, згідно якого продавцем товару є ELONAT AUTO TRAІDING (Німеччина). Разом з тим, свідоцтво про реєстрацію імпортованого транспортного засобу від 19.11.2019 №ХХ2301 містить відомості про власника транспортного засобу КВС LEASE (LUXEMBURG) SA, що не кореспондується із відомостями про продавця товару згідно комерційного рахунку від 23.01.2020 №021-01. Згідно електронного довідника www.schwackenet.de вартість транспортного засобу становить 17000 євро, в той час як позивачем вартість такого автомобіля вказана 13550 євро. За таких підстав, відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом було надано відмову в наданні додаткових документів. За наведеного сторона відповідача доводила, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши подані суду заяви по суті та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

03.02.2020 уповноваженою особою позивача - декларантом ТзОВ «КАР БРОК ЮА» було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA204120/2020/009849, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні; марка: BMW; модель: Х3; модельний рік виготовлення: 2014; календарний рік виготовлення: 2014; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; тип двигуна: дизельний; об`єм двигуна: 1995 куб. см.; потужність: 140 кВт; тип кузова: універсал, загальна кількість місць, включаючи водія: 5; колір: чорний; колісна формула: 4x4. Торгівельна марка: BMW. Виробник: BMW/DE.». Одержувачем вантажу заявлений ОСОБА_2 . Вартість автомобіля визначена на рівні 13550 EUR (374775,39грн.), за методом визначення митної вартості - 1 (за ціною договору). В графі 16 митної декларації «країна відправлення» вказано: Німеччина, в графі 16 «Код країни відправлення» - DE, в графі 34 «Код країни походження» - DE, умови поставки - не визначено (а.с.60).

Для митного оформлення відповідачу було подано такі документи: рахунок-фактура (інвойс) - б/н від 27.01.2020; декларація про походження товару - б/н від 27.01.2020; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209060/2020/003534 від 29.01.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.11.2019; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №2365/20 від 30.01.2020; договір про надання послуг митного брокера 10-БН-45 від 28.01.2020; довідка ОС ДП «Волиньстандартметрологія» №02196с/2-5 від 30.01.2020; нотаріально посвідчена довіреність № НОЕ316749 від 25.01.2020; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 29.04.2002; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_4 від 10.06.2016; платіжні доручення на підтвердження сплати митних та інших платежів від 28.01.2020 та від 30.01.2020; копія митної декларації країни відправлення MRN20DE45E4 від 27.01.2020 (дані графи 44 МД та а.с.25-29).

З огляду на штампи митниці на відповідних документах, до митного оформлення були також подані: рахунок - фактура №021-01 від 23.01.2020, оформлена продавцем ELONAT AUTO TRAІDING (Німеччина) на автомобіль BMW з ідентифікаційним номером: НОМЕР_1 з ціною 13550 EUR для ОСОБА_1 (а.с.20) та касовий ордер до фактури від 27.01.2020, виписаний ELONAT AUTO TRAІDING щодо отримання коштів в сумі 13550 EUR від ОСОБА_1 за автомобіль BMW з ідентифікаційним номером: НОМЕР_1 (а.с.21).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем зроблено висновок, що такі документи не містять достатніх даних для підтвердження обраного декларантом методу визначення митної вартості. Враховуючи цю обставину, митний орган зобов`язав позивача надати додаткові документи.

У відповідь на вказаний запит митниці декларантом позивача повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть (а.с.61).

04.02.2020 Поліською митницею Держмитслужби прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000035/1 по митній декларації №UA204120/2020/009849, за яким митну вартість легкового автомобіля марки BMW; модель: Х3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , бувшого у використанні, збільшено з 13550 EUR до 17000 EUR (а.с.14-15).

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено: «митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право впевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положенням статті 17 угоди про застосування статті VII ГААТ/CОТ від 1994р., 2) комерційний рахунок від 27.01.2020 б/н заявлений у графі 44 митної декларації до митного оформлення не надано. Фактично до митної декларації надано сканкопію комерційного рахунку від 23.01.2020 №021-01, згідно якого продавцем товару є ELONAT AUTO TRAІDING (Німеччина), однак, свідоцтво про реєстрацію імпортованого транспортного засобу від 19.11.2019 №ХХ2301 містить відомості про власника транспортного засобу КВС LEASE (LUXEMBURG) SA, що не кореспондується із відомостями про продавця товару згідно комерційного рахунку від 23.01.2020 №021-01.»

У Рішенні вказано, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару - вартість КТЗ згідно витягу електронного довідника www.schwackenet.de з врахуванням фактичного пробігу становить 17000 євро.

В рішенні констатовано проведення процедури консультації і відсутність можливості застосування методів визначення митної вартості від 1 до 5. У підсумку, митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 Митного кодексу України, положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів», наказу ДФСУ від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», ст. 31 та ст. 337 МКУ на рівні 17000 EUR, що на момент подання МД становить 470197,90 грн.» (а.с.15).

З урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000035/1 від 04.02.2020 Поліською митницею Держмитслужби винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00040, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204120/2020/009849 від 03.02.2020 (а.с.16-17). У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: «провести декларування відповідно до Рішення про визначення митної вартості №UA204000/2020/000035/1 від 04.02.2020».

Відповідно до цього, декларантом позивача подано до митного оформлення МД №UA204120/2020/010313, за якою товар «легковий автомобіль, призначений для перевезення людей, бувший у використанні; марка: BMW; модель: Х3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 » випущено у вільний обіг. При цьому, в такій митній декларації, код визначення методу митної вартості в графі 43 - визначено як «1/6», а в графах 47-48 наведено подробиці розрахунків, які свідчать, що позивач не погодилася з резервним методом визначення митної вартості і з самою митною вартістю (а.с.18-19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4).

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до частини 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що вартість КТЗ згідно витягу електронного довідника www.schwackenet.de з врахуванням фактичного пробігу становить 17000 євро.

Разом з тим, таке формулювання оспорюваного рішення вже доводить його протиправність, позаяк сама по собі інформація про вартість подібних транспортних засобів не може розглядатися як обґрунтований сумнів. Більше того, така інформація не дозволяє співвіднести технічний стан транспортних засобів, позаяк мова йде про автомобілі бувші у використанні, а не нові.

Зауваження відповідача з приводу того, що свідоцтво про реєстрацію імпортованого транспортного засобу від 19.11.2019 №ХХ2301 містить відомості про власника транспортного засобу КВС LEASE (LUXEMBURG) SA, що не кореспондується із відомостями про продавця товару згідно комерційного рахунку від 23.01.2020 №021-01, де продавцем КТЗ виступає ELONAT AUTO TRAІDING (Німеччина), суд відхиляє як безпідставні, як з огляду на відсутність законодавчих обмежень щодо реалізації транспортного засобу виключно тією особою, яка в свідоцтві зазначена як власник, так і з огляду на те, що сам митний орган у відзиві стверджує, що відповідно до технічного паспорту на автомобіль B-S-2-027/20- 01384 з 27.01.2020 власником автомобіля BMW ХЗ , календарний рік виготовлення: 2014, № НОМЕР_1 у Німеччині зареєстровано ОСОБА_2 АДРЕСА_5

При цьому, судом встановлено, що усі основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, тобто ті, які визначені у частинах 1-2 статті 53 Митного кодексу України, декларант позивача митному органу надав.

Так, у рахунку-фактурі №021-01 від 23.01.2020, оформленому ELONAT AUTO TRAІDING (Німеччина) для ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), оригінал якого оглянутий в судовому засіданні з долученням до справи копії (а.с.96) вказано вартість автомобіля BMW моделі Х3, 2014 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 на рівні 13550 EUR (а.с.96).

Оплата ОСОБА_4 автомобіля BMW моделі Х3, RE:021-01, FT№ НОМЕР_1 грошовими коштами в сумі 13550 EUR підтверджена касовим ордером до фактури від 23.01.2020, оформленим ELONAT AUTO TRAІDING (Німеччина), що містить відбиток штампу та підпис відповідальної особи, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні з долученням до справи копії (а.с.97).

Як свідчать штампи митниці, вказані документи надавалися декларантом для відповідача до митного оформлення КТЗ.

Більше того, декларантом позивача було надано до митного оформлення копію експортної декларації країни відправлення MRN20DE45E4 від 27.01.2020 (а.с.58-59). Не зважаючи на ту обставину, що у наданому для митного органу примірнику експортної декларації не значиться ціна експортованого КТЗ, але разом з тим за VIN-кодом № НОМЕР_1 однозначно ідентифікується автомобіль та сторони експортно-імпортної операції, а саме експортер: ELONAT AUTO TRAІDING (Німеччина), та імпортер: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Крім цього, на прохання позивача експортер додатково надав примірник експортної декларації країни відправлення MRN20DE45E4 від 27.01.2020, в якій зафіксована ціна експортованого автомобіля BMW; модель: Х3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на рівні 13550 EUR (а.с.22-24).

Перевірку виїзду задекларованого товару з Євросоюзу можна здійснити за допомогою сервісу Єврокомісії на офіційному сайті https://ec.europa.eu/ , в розділі «Оподаткування та митний союз» (Тaxation and customs) і підрозділі «Експорт MRN-спостереження (лише міжнародні рухи) (Export MRN Follow-up (international movements only)). Інформація про MRN доступна лише для міжнародних рухів ECS, які були завершені після 04.11.2018.

Перевіркою на вказаному сайті MRN декларації MRN20DE45E4 (https://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/ecs/ecs_home.jsp?Lang=en&MRN=20DE45E4&Expand=true) судом встановлено, що вказана декларація по даний час закрита. Так, є два записи: 27.01.2020 - «Released for Export», тобто «Випущено для експорту», і 29.01.2020 - «Stopped/Exported», тобто «Зупинено/Експортовано». Таким чином операція завершена.

Усіма вищезазначеними документами в повній мірі підтверджено митну вартість автомобіля на рівні 13550 EUR і така вартість є підтвердженою ціною договору. Вказані документи в їх сукупності дозволяють не лише ідентифікувати відповідний автомобіль і сторін договору, а й свідчать про відсутність будь-яких розбіжностей чи суперечностей.

Усі твердження відповідача про наявність у нього сумнівів є абсолютно надуманими і голослівними, позаяк ґрунтуються на нічим не підкріпленому твердженні, що ELONAT AUTO TRAІDING не міг бути продавцем автомобіля. При цьому, сам відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Що стосується ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, то така в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і в повній мірі відповідає домовленостям сторін відповідного договору.

Автентичність документів, поданих позивачем до митного оформлення транспортного засобу за відповідною митною декларацією, ніким не спростована. Даних про те, що експорт транспортного засобу, ввезеного на митну територію України позивачем, фактично проведено іншим нерезидентом та за іншою митною вартістю відповідачем не здобуто і суду не надано.

З огляду на наведене, усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та надуманими.

Суд наголошує, що в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Відтак, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах від 08.09.2018 у справі №803/2129/15, 14.08.2018 у справі №804/11337/15, від 07.08.2018 у справі №803/166/16, від 31.07.2018 у справі №803/2219/15, від 31.07.2018 у справі №804/858/14, від 20.06.2018 у справі №804/15156/15, від 20.06.2018 у справі №815/4398/16, від 20.06.2018 у справі №826/1261/15, від 20.06.2018 у справі №803/406/16.

На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч імперативної вимоги закону.

Слід зауважити, що фактичною підставою для направлення позивачу повідомлення про необхідність подачі додаткових документів фактично слугувала інформація про те, що вартість аналогічного КТЗ згідно витягу електронного довідника www.schwackenet.de становить 17000 євро.

Що стосується інформації з електронного довідника www.schwackenet.de, то така взагалі не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Електронний довідник www.schwackenet.de входить до Переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням. Однак він використовується для проведення відповідної експертизи, а не для порівняння рівня цін. Всупереч цьому відповідачем суду не надано доказів того, що інформація про технічний стан імпортованого позивачем автомобіля, який є вживаним, за наслідками відповідної експертизи подавалась для оцінки програмним комплексом Schwacke. За наведеного у суду немає жодних підстав вважати, що зазначена відповідачем інформація щодо вартості автомобіля із застосуванням електронного довідника www.schwackenet.de є об`єктивною.

Аналогічна правова позиція з даного питання наведена у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 (адміністративне провадження №К/9901/15046/19).

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач взагалі не мав передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

При вирішенні адміністративного спору суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, що наведена у постановах №№21-56а10, 21-76а10, 21-213а11, 21-418а11, 21-245а12 від 21.01.2011, від 07.02.2011, від 14.11.2011, від 06.02.2012 та від 11.09.2012 (відповідно), за якою, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження тому, що зазначена процедура взагалі проводилась, як і тому, що ним здійснювався саме послідовний вибір методу.

Крім того, стороною відповідача не доведено і обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично (оскільки не використано інформації, вказаної у актах про проведення огляду товару, не враховано технічний стан авто).

Щодо інших зауважень відповідача, зокрема того, що згідно графи 20 експортної МД, наданої суду, автомобіль поставляється на умовах EXW Berlin, що передбачає оплату покупцем витрат на страхування, транспортування та митне очищення товару, в той час як до митного оформлення жоден документ щодо розміру додатково понесених позивачем витрат не надано, то суд звертає увагу на те, що вони не висувалися ні позивачу, ні декларанту ні до, ні під час прийняття оспорюваних рішення і карти відмови, а виникли лише під час розгляду справи по суті.

Це ж саме стосується і зауважень відповідача стосовно того, що відповідний автомобіль за рахунком-фактурою придбано 23.01.2020, в той час як відповідно до нотаріальної довіреності ОСОБА_1. уповноважила ОСОБА_2. купити на її ім`я транспортний засіб за кордоном лиши 25.01.2020.

Окремо суд зауважує, що дата рахунку-фактури сама по собі не свідчить про вчинення відповідного правочину. Натомість оплата і перереєстрація автомобіля проведена 27.01.2020 і цього ж числа проведено його експорт.

За правилами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Поліською митницею Держмитслужби не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу у митній декларації №UA204120/2020/009849 від 03.02.2020, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000035/1 від 04.02.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00040 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За усього наведеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_4 ) до Поліської митниці Держмитслужби (, вулиця Соборна, 104, місто Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000035/1 від 04.02.2020 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2020/00040.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1779,24 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Поліської митниці Держмитслужби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 26 травня 2020 року.

Суддя Друзенко Н.В.