Справа № 120/303/20-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/303/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух В.М.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

22 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 19 жовтня 2019 року працівниками Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF д.н. номер НОМЕР_1 з причіпом/напівпричіпом НОМЕР_2 державний номер НОМЕР_3 .

За наслідком проведеного габаритно-вагового контролю уповноваженим працівником Укртрансбезпеки складено довідку №038403 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 19.10.2019 року та акт №041137 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 19.10.2019 року.

Також, 19.10.2019 року ОСОБА_1 виставлено рахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 19.10.2019 року №041137, відповідно до якого позивача зобов`язано сплатити 241,80 євро.

10.12.2019 року Управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №151380 в сумі 8500 грн. (а.с. 5).

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарского штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що навантаження на строєну вісь склало 23,540 тон при допустимому 22 тони, що складає перевищення параметрів від нормативу на 7%.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879).

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Положеннями пункту 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктами 16-18 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Як свідчать матеріали справи в ході проходження габаритно-вагового контролю посадові особи Укртрансбезпеки встановили, що загальна маса транспортного засобу марки державний номер НОМЕР_1 з причіпом/напівпричіпом НОМЕР_2 державний номер НОМЕР_3 становила 41,680 тон - при допустимій 40 тон та навантаження на строєну вісь склало 23,540 тон - при допустимому 22 тон.

Згідно пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відтак, оскільки навантаження на строєну вісь склало 23,540 тон при допустимому 22 тони, що складає перевищення параметрів від нормативу на 7%, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач правомірно застосував до ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в загальному розмірі 8500 грн.

Що стосується доводів позивача про те, що під час здійснення габаритно-вагового контролю використовувалось зважувальне обладнання періодична повірка якого не проведена, а саме обладнання перебувало у несправному стані, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

У пункті 13 цього Порядку № 879 зазначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами адміністративної справи, що відповідно до свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 35-02/5384 від 29.03.2019 року, остання повірка ваг, якими зважувався транспортний засіб, була здійснена 29 березня 2019 року. Із даного свідоцтва вбачається, що воно чинне до 29.03.2020 року, тому станом на 19.10.2019 року (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації, тому такі посилання позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду № 819/586/16 від 09.08.2019 року.

Крім того, позивач вказує на те, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята 10 грудня 2019 року, однак у ній зазначено дату набрання законної сили 09 грудня 2019 року.

З даного приводу суд зазначає, що описка в даті набрання законної сили постановою не зумовлює її протиправність.

Посилання апелянта на товарно-транспортну накладну Серія 12 ААЗ № 797341 від 18 жовтня 2019 року колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, зважаючи на відсутність запису про пломбування після навантаження у вказаній накладній (не заповнена графа "номер пломби"), зазначений доказ не може бути визнано належним та достатнім підтвердженням маси транспортного засобу за вказаним маршрутом перевезення вантажу. Крім того, у справі відсутні докази відповідності вагового устаткування, за допомогою якого було здійснено запис у товарно-транспортній накладній про вагове значення навантаженого автомобіля, вимогам Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Доводи апеляційної скарги про порушення методики зважування транспортного засобу теж не можуть спростувати висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Адже, пункт 19 Порядку № 879 було виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 671 від 30.08.2017, яка набрала чинність 08.09.2017. Тобто, станом на день проведення перевірки у відповідача не існувало обов`язку використання будь-якої методики. Відповідні висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17.

Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи позивача, що встановивши перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, його подальший рух мав би бути заборонений посадовими особами відповідача до внесення плати за його проїзд.

Судова колегія зауважує, що посадовими особами Укртрансбезпеки не передбачено обов`язку щодо затримання транспортного засобу для приведення вантажу у відповідність до допустимих норм. Також суд наголошує, що в разі виявлення такого порушення, обов`язок усунення вказаного недоліку належить позивачу (водію ТЗ).

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності відбулось на основі недопустимих та неналежних доказів, суд відхиляє, оскільки під час розгляду справи не встановлено та не знайшов підтвердження факт порушення відповідачем порядку одержання матеріалів, які слугували підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Разом з тим, відмова водія від підпису в акті №193445 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та не отримання ним матеріалів перевірки, в тому числі і довідки про здійснення габоритно-вагового контролю, не являється передумовою та не свідчить про неналежність, недопустимість зазначених матеріалів як доказів вчиненого порушення.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 травня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.