Справа № 473/1302/20
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1302/20
РІШЕННЯ

іменем України

"21" травня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказував, що 18 квітня 2020 року інспектор Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області Білик В.В. виніс відносно нього постанову серії БАА №674614, якою встановлено, що 18 квітня 2020 року о 13 год. 50 хв. на 179 км. автодороги Золотоноша-Сміла-Умань позивач керував автомобілем «ВАЗ-2104», реєстр. номер НОМЕР_1 , на якому встановлено ГБО без відповідного погодження.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Проте ОСОБА_1 вважав оскаржувану постанову незаконною та просив її скасувати, вказуючи на те, що:

-згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлення на автомобілі газобалонного обладнання не вважається переобладнанням транспортного засобу та не потребує жодних узгоджень, а інспектор, який виніс оскаржувану постанову, не є експертом у цій галузі та не має спеціальних знань для встановлення факту, чи вважається установка газобалонного обладнання на автомобілі позивача переобладнанням транспортного засобу;

-інспектор під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не зафіксував факт встановлення газобалонного обладнання на автомобілі позивача в акті перевірки технічного стану транспортного засобу та не надав його копію суду;

-зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам закону, оскільки у ній зазначено неправильний реєстраційний номерний знак автомобіля позивача.

Ухвалою суду від 08 травня 2020 року первісного відповідача - Тальнівське ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області замінено на належного - ГУНП в Черкаській області.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову. При цьому у відзиві вказував, що оскаржувана постанова за формою та змістом повністю відповідає вимогам закону, містить необхідну та правильну інформацію про особу порушника, керований ним транспортний засіб, обставини та правову кваліфікацію порушення тощо.

Встановлення на автомобілі газобалонного обладнання є переобладнанням транспортного засобу, потребує отримання власником документів про відповідність такого переобладнання вимогам безпеки дорожнього руху та нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із зазначенням внесених до конструкції автомобіля змін, що не було зроблено позивачем.

Виявлення наявності встановленого на автомобілі обладнання для роботи на газовому паливі можливе за допомогою візуального огляду, не потребує спеціальних знань та фіксування в окремому акті перевірки технічного стану транспортного засобу.

Виходячи з того, що інспектор Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області Білик В.В. під час візуального огляду автомобіля «ВАЗ-2104», реєстр. номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 виявив та зафіксував встановлення газобалонного обладнання, що є переобладнанням транспортного засобу, без відповідного погодження, що має своїм наслідком відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому представник відповідача не вбачав підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали містять достатньо інформації для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БАА №674614 від 18 квітня 2020 року, винесеної інспектором Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області Білик В.В., 18 квітня 2020 року о 13 год. 50 хв. на 179 км. автодороги Золотоноша-Сміла-Умань позивач керував автомобілем «ВАЗ-2104», реєстр. номер НОМЕР_2 , на якому встановлено ГБО без відповідного погодження.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

У відповідності до п. 31.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Пунктом 32.2 «б» ПДР України визначено, що переобладнання транспортних засобів узгоджуються з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.

Пункт 5.2 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» визначає, що не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Згідно із ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку переобладнання транспортних засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року №607 (далі Порядок №607), цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Пунктом 3 Порядку №607 передбачено, що переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Згідно з пунктом 5 Порядку №607, для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

Пунктом 6 Порядку №607 визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до пункту 7 Порядку №607, за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

Отже, переобладнанням транспортних засобів, серед іншого, також є установка спеціального обладнання не передбаченого нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Оскільки установка в транспортному засобі газобалонного обладнання (спеціального обладнання, не передбаченого нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб) призводить до зміни роботи паливної системи та потужності двигуна, передбачає експлуатацію транспортного засобу на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива, така установка у розумінні норм чинного законодавства є переобладнанням транспортного засобу.

Не дозволяється без погодження з уповноваженою на це Кабінетом Міністрів України організацією переобладнання транспортних засобів, а також застосування додаткового обладнання, експлуатаційних матеріалів та рідин без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Обов`язок власників транспортних засобів та осіб, які використовують їх на законних підставах, зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів (зокрема переобладнання), передбачений ч. 10 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та п. 30.1 розділу 30 ПДР України.

Згідно п. 18 Порядку №607 перереєстрація транспортного засобу, що переобладнаний, проводиться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (далі Порядок №1388).

Відповідно до п. 37 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху та документів, що підтверджують правомірність придбання встановлених кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни).

Разом з тим, факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, п.п. 1, 2, 5 розділу IV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395).

Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 не оспорює той факт, що належний йому автомобіль «ВАЗ-2104», реєстр. номер НОМЕР_2 під час зупинки та з`ясування інспектором обставин правопорушення був обладнаний газобалонним обладнанням. Згідно відзиву та оскаржуваної постанови, позивач також жодним чином не оспорював цю обставину або доводив свої міркування, заперечення проти неї під час розгляду інспектором справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як раніше встановлено судом, встановлення на автомобілі газобалонного обладнання передбачає необхідність отримання власником погодження на переобладнання та відображення відповідних змін у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Проте з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіля «ВАЗ-2104», реєстр. номер НОМЕР_2 вбачається відсутність у ньому будь-яких відміток про переобладнання та встановлення газобалонного обладнання.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність в діянні ОСОБА_1 на час перевірки інспектором поліції його автомобіля ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Що стосується посилання позивача на те, що інспектор під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не зафіксував факт встановлення газобалонного обладнання на автомобілі в акті перевірки технічного стану транспортного засобу, то суд зазначає, що згідно п. 4 розділу VIII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання складається лише в разі проведення поліцейським перевірки відповідності технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю. Проте належний ОСОБА_1 автомобіль не належить до вказаної категорії транспортних засобів.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача про те, що зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам закону, оскільки постанова повністю відповідає вимогам ч.ч. 2-3 ст. 283 КУпАП, п.п. 2, 5 розділу IV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, а зазначення в одному місці постанови неправильного реєстраційного номерного знака автомобіля (за умови правильної ідентифікації номерного знака автомобіля в колонці постанови «реєстраційний номер») є лише технічною помилкою, що не впливає на її законність та обґрунтованість.

Інших істотних порушень під час виявлення, фіксації правопорушення або розгляду адміністративної справи судом не встановлено.

За встановлених обставин суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв