Справа № 300/195/20
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2020 р. справа № 300/195/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитюка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костюк О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Міськів О.Т.,

представника відповідача - Хімченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ФОП ОСОБА_1

до відповідача: Управління Держпраці в Івано-Франківській області

про визнання протиправною та скасування постанови № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС від 03.01.2020, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична-особа підприємець ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ФОП ОСОБА_1 ), 30.01.2020 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (надалі також - відповідач), в якому просить суд: постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС від 03.01.2020, згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами прийнята відповідачем протиправно та без врахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття. Позивач зазначила, що постанова № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС від 03.01.2020 прийнята Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області за порушення вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України. В той же час, за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення №ІФ1872/1670/АВ/П/ПТЗ від 25.11.2019 Городенківський районний суд прийняв постанову від 16.01.2020 у справі № 342/1519/19, якою визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративну відповідальність та наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. Таким чином, позивач вважає, що постановою від 03.01.2020 № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС її вдруге притягнуто до того самого виду відповідальності та за те саме правопорушення, що суперечить статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2020 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 25-26).

11.02.2020 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.45-46).

13.04.2020 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову та долучено постанову Городенківського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 02.04.2020 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС від 03.01.2020 (а.с. 130-131).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №61700770 на підставі виконавчого документа постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС від 03.01.2020 до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі №300/195/20 (а.с.135-138).

04.03.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Управління Держпраці в Івано-Франківській області на позовну заяву за № 17-09/15-10/1996 від 03.03.2020, в якому представник відповідач заперечує проти задоволення позову. Зокрема представник відповідача вказав, що інспектором праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області на підставі наказу від 19.11.2019 № 1410-Д "Про проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 ", направлення від 19.11.2019 № 15-10/6799 здійснено в період з 21.11.2019 по 28.11.2019 інспекційне відвідування позивача. При цьому, 12.03.2019 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 вручено направлення від 19.11.2019 № 15-10/6799 та вимогу про надання документів № ІФ1872/1670/ПД від 21.11.2019. За результатом вказаного інспекційного відвідування посадовою особою відповідача встановлено порушення позивачем вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України. Інспектором складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 25.11.2019 № ІФ1872/1670/АВ. Також 29.11.2019 інспектором праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесено припис про усунення виявлених порушень № ІФ1872/1670/АВ/П, складено протокол про адміністративне правопорушення № Іф1872/1670/АВ/П/ПТЗ. 03.01.2020 Управління Держпраці в Івано-Франківській області прийняло постанову про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу уповноваженими посадовими особами за № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС. Щодо доводів позивача про притягнення її до того самого виду відповідальності за те саме порушення, то представник відповідача зазначив, що постанова у справі № 342/1519/19 про накладення на позивача штрафу прийнята Городенківським районним судом 16.01.2020, в той час як оскаржувана постанова № № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС прийнята раніше, а саме: 03.01.2020. Представник відповідача вважає, що саме ухвалення постанови Городенківським районним судом від 16.01.2020 в справі № 342/1519/19 належить трактувати як повторне притягнення ОСОБА_1 до одного виду відповідальності за те саме правопорушення. За вказаних обставин представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити (а.с.53-62).

10.03.2020 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.108-110). У даній відповіді на відзив, позивач зокрема зазначила, що позивачу не відомо про яку постанову йдеться у відзиві, оскільки ФОП ОСОБА_1 отримала постанову № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС від 03.01.2020 лише 21.01.2020, про що свідчить накладна Укрпошти №211. Отже, про винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу позивач дізналася лише після винесення постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області 16.01.2020. А тому погодитися із твердженням відповідача про відсутність порушення ст. 61 Конституції України неможливо. Просила позов задовольнити.

13.03.2020 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (а.с.117-118). У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача зокрема зазначає, що у відповіді на відзив позивач стверджує, що про винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу вона дізналася лише після винесення постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області 16.01.2020, однак відповідач з цього приводу зауважує, що позивач з своїм представником були присутні в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області на розгляді даної справи та відповідно знали про прийняте рішення 03.01.2020. Додатково представник відповідача зауважує, що позивач не заперечує факту порушення норм трудового законодавства зафіксованого в акті №ІФ1872/1670/АВ від 25.11.2019.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з мотивів викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав відзиву на позовну заяву. Просив суд в задоволенні вимог відмовити на тій підставі, що інспектором відповідача під час перевірки встановлено, порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпП України. Вказане порушення слугувало підставою для внесення оскаржуваної постанови.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення позивача та її представника, а також представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, відзив на адміністративний позов та відповідь на відзив, а також додаткові пояснення, встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована 25.04.2003 як фізична особа-підприємець, що підтверджуються копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 № 476808 (а.с.30).

Управління Держпраці в Івано-Франківській області, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1986-IV, ст. 259 Кодексу законів про працю України, ч. 4, 5 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877, Закону України "про звернення громадян", на підставі пп.1 п.5, п.10, 16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №823, наказу Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 №1338, Положення про Управління Держпраці у Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, звернення від 11.11.2019 Т-517, видало наказ "Про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 " від 19.11.2019 за №1410-Д (а. с. 66).

Відповідно до вказаного наказу відповідач видав направлення за №15-10/6799 від 19.11.2019 для проведення інспекційного відвідування позивача, з питань дотримання вимог законодавства про працю (а. с. 67).

Інспектором праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Винник Н.В., винесено вимогу про надання/поновлення документів №ІФ1872/1670/ПД від 21.11.2019 (а.с. 68).

Інспектором праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Винник Н .В., відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, частини 3 статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, у присутності ФОП ОСОБА_1 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 ".

На підставі цього складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ІФ 1872/1670/АВ від 25.11.2019 (а.с. 69-72).

Позивачем на акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ІФ 1872/1670/АВ від 25.11.2019 подано заперечення (а.с. 76-77).

Листом відповідача №05-16/85 від 28.11.2019 надано відповідь на заперечення (а.с. 79 та зворотна сторона).

25.11.2019 інспектором праці складено протокол про адміністративне правопорушення № 1872/1670/АВ/П/ПТЗ, відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.86-87).

29.11.2019 відповідач за наслідками виявлених порушень, вніс ФОП ОСОБА_1 " припис за №ІФ 1872/1670/АВ/П, яким приписано позивачу усунути та дотримуватись вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, (а.с. 80 та зворотна сторона).

09.12.2019 позивач на адресу суду направила письмове повідомлення на припис №ІФ 1872/1670/АВ/П від 29.11.2019 з якого вбачається, що вимоги припису у встановлений строк не виконано (а.с.81).

27.12.2019 Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ІФ 1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС, а також 27.12.2019 на адресу позивача направлено повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення штрафу за №05-07/15-10/7875 (а.с. 93).

03.01.2020 за результатами розгляду справи про накладення штрафу Управління Держпраці в Івано-Франківській області прийняло постанову №ІФ1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС, якою застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 125190,00 грн. за виявлені під час інспекційного відвідування порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України (а.с.95). Вищевказана постанова від 03.01.2020 №ІФ 1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС набрала законної сили 03.01.2020.

16.01.2020 Городенківський районний суд Івано-Франківської області за результатом розгляду справи № 342/1519/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прийняв постанову, якою позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративну відповідальність та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. (а.с.88-89). Згідно відмітки Городенківського районного суду Івано-Франківської області постанова від 16.01.2020 в справі № 342/1519/19 набрала законної сили 27.01.2020. Штраф сплачено в сумі 8500,00 грн, що підтверджується копією квитанції №375.79.1/36717992 (а.с.20).

Вважаючи постанову №ІФ1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС від 03.01.2020 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 125190 грн. - протиправною, ФОП ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду, в якому просить суд вказану постанову скасувати.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" .

Відповідно до статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 4 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що заходи контролю здійснюються зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

В свою чергу, процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (надалі - Порядок № 295) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з пунктом 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування (пункт 20 Порядку № 295).

Пунктом 21 Порядку № 295 встановлено, що якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Як встановлено судом вище, 25.11.2019 за результатами інспекційного відвідування позивача інспектором праці - головним державними інспекторами відділу з питань трудових відносин та зайнятості Управління Держпраці в Івано-Франківській області Винник Н.В. складено акт № ІФ 1872/1670/АВ (а.с.69-72).

Згідно наведеного акту інспекційного відвідування від 25.11.2020 № ІФ 1872/1670/АВ посадовою особою відповідача встановлено такі порушення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 : відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) - працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому КМУ. В ході інспекційного відвідування 21.11.2019 за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) встановлено, що на робочому місці продавців перебували: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 21.11.2019 у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що на робочому місці продавця перебувала ОСОБА_6 .

Представниками відповідача у зазначених осіб відібрано пояснення. У поясненні ОСОБА_5 зазначено, що дана особа стажується на посаді продавця у ФОП ОСОБА_1 з 15.11.2019 (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 "). Трудовий договір не укладала, заробітну плату не отримувала. Стажується до декілька годин з 10:00 по 13:00. 21.11.2019 приступила до стажування з 09:00. Станом на 25.11.2019 не надано жодних документів щодо працевлаштування ОСОБА_5 : наказу на прийняття на роботу, трудового договору, повідомлення в ДПС. Таким чином ОСОБА_5 приступила до роботи з 15.11.2019, без належного оформлення трудових відносин.

У поясненні ОСОБА_4 зазначено, що дана особа працює продавцем у ФОП ОСОБА_1 з травня 2019 (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 "). Працює з ОСОБА_8 . Для інспекційного відвідування надано: направлення на працевлаштування від Городенківської районної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, трудовий договір про прийняття та квитанцію №2.

У поясненні ОСОБА_6 зазначено, що дана особа стажується на посаді продавця у ФОП ОСОБА_1 з 26.09.2019 на підставі направлення від центру зайнятості. Стажується по три години. Для інспекційного відвідування надано: договір №954-50-19 про професійне навчання безробітного у роботодавця, направлення на професійне навчання, програма стажування, наказ №3 від 27.09.2019 про зарахування слухачів.

25.11.2019 ФОП ОСОБА_1 надано пояснення, відповідно до якого встановлено наступне. Станом на 21.11.2019 у ФОП ОСОБА_1 працюють: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 ознайомлюється з роботою продавця з 15.11.2019. Трудовий договір з нею не укладений. Таким чином інспекційним відвідуванням встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог статті 24 КЗпП України допустила до роботи без оформлення трудових відносин одного найманого працівника: ОСОБА_5 (а.с.69-71).

Суд зауважує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в позовній заяві не заперечує факту вчинення зафіксованих в акті інспекційного відвідування від 25.11.2019 № ІФ 1872/1670/АВ порушень вимог трудового законодавства, а лише вказує на те, що її двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення, а також порушено процедури накладення штрафів за порушення трудового законодавства, оскільки позивача не було повідомлено належним чином про розгляд 03.01.2019 справи про накладення штрафу, а саму справу розглянуто за відсутності представника позивача.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що обставини порушень трудового законодавства, зафіксовані в акті інспекційного відвідування від 25.11.2019 № ІФ 1872/1670/АВ, були предметом дослідження Городенківського районного суду Івано-Франківської області під час розгляду справи № 342/1519/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Так, Городенківський районний суд Івано-Франківської області в постанові від 16.01.2019 в справі № 342/1519/19 встановив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 допустила такі порушення: вимоги ст. 24 КЗпП України, а саме: за місцем підприємницької діяльності в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться по АДРЕСА_1 , допустила до роботи на робоче місце продавця з 15.11.2019 до 21.11.2019 без оформлення трудових відносин найманого працівника ОСОБА_5 .

Вказані обставини встановлені на підставі дослідження протоколу про адміністративне правопорушення №ІФ 1872/1670/АВ/П/ПТЗ від 25.11.2019, копії акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ІФ 1872/1670/АВ від 25.11.2019, пояснень ОСОБА_5 від 21.11.2019.

Згідно з частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на зміст постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2020 в справі № 342/1519/19, яка набрала законної сили 27.01.2019, обставини щодо вчинення позивачем порушень вимог трудового законодавства, які зафіксовані в акті інспекційного відвідування №ІФ1872/1670/АВ від 25.11.2019, на підставі частин 4 та 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови від 03.01.2020 №ІФ1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС.

Що стосується доводів позивача про те, що постановою від 03.01.2020 №ІФ1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС її вдруге притягнуто до того самого виду відповідальності та за те саме правопорушення, що суперечить статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення, то суд вказує на таке.

Відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена статтею 265 КЗпП України.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 4 та 8 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці.

Так, відповідно до частини 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною 2 статті 265 КЗпП України і частиною 3 статті 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за порушення вимог трудового законодавства.

Штраф за частиною 2 статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, стаття 265 КЗпП України та стаття 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28.12.2014.

Цей закон передбачав введення статтею 265 КЗпП України фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість стаття 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Тобто ключовою відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому, одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення вимог трудового законодавства.

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі частини 2 статті 265 КЗпП України і частини 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення.

В даному випадку позивач вважає, що притягнення її до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність та одне й те саме правопорушення, для застосування статті 61 Конституції України необхідно з`ясувати чи належить відповідальність, передбачена статтею 265 КЗпП України і статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення до одного виду, оскільки КЗпП України не визначає, до якого саме виду юридичної відповідальності належать заходи впливу за правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України.

Верховний Суд в постанові від 22.04.2019 в справі № 806/2143/18 дійшов висновку, що правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у частині 3 статті 41 КЗпП України, належить до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом вище, за результатами розгляду справи про накладення штрафу Управління Держпраці в Івано-Франківській області 03.01.2020 прийняло постанову: № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС, якою застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 125190,00 грн. за виявлені під час інспекційного відвідування порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України (а.с. 95).

В свою чергу, 16.01.2020 Городенківський районний суд Івано-Франківської області за результатом розгляду справи № 342/1519/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прийняв постанову, якою позивача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративну відповідальність та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн. (а.с.88-89). Згідно відмітки Городенківського районного суду Івано-Франківської області постанова від 16.01.2020 в справі № 342/1519/19 набрала законної сили 27.01.2020.

На підставі зазначених обставин, суд вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області не порушило вимоги частини 1 статті 61 Конституції України, оскільки постанова № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС була прийнята 03.01.2020, тобто швидше ніж Городенківський районний суд Івано-Франківської області суд ухвалив рішення у справі № 342/1519/19, що мало місце 16.01.2019. В даному випадку, саме ухвалення постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2019, якою визнано винною позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративну відповідальність, можна трактувати, як повторне притягнення до одного виду відповідальності за те саме правопорушення. ОСОБА_1 мала встановлену процесуальним законом можливість оскаржити постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2020 у справі № 342/1519/19 в апеляційному порядку, однак доказів такого оскарження суду не подано.

Такий висновок суду відповідає правовим позиціям Восьмого апеляційного адміністративного суду, зазначеним в постанові від 10.09.2019 в справі № 300/584/19, від 02.10.2019 в справі № 300/910/19, та у постанові від 12.02.2020 в справі №300/1938/19, а також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 806/2143/18 щодо того коли має місце притягнення особи до відповідальності за одне й те ж правопорушення, з огляду на дати прийняття компетентними органами рішень про притягнення фізичної особи до відповідальності.

Щодо доводів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про порушення відповідачем процедури накладення штрафів за порушення трудового законодавства, оскільки позивача не було повідомлено належним чином про розгляд 03.01.2019 справи про накладення штрафу, а саму справу розглянуто за відсутності представника позивача, то суд вказує на таке.

Пунктом 27 Порядку № 295, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів (пункти 4-5 Порядку № 509).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Як встановлено судом, на виконання Порядку №509 листом від 27.11.2019 за №05-07/15-10/7069 позивачу по справі надіслано інформацію, що в уповноваженої посадової особи відповідача знаходиться на розгляді акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ІФ1872/1670/АВ від 25.11.2019, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників, для накладення штрафних санкцій за порушення законодавства про працю відповідно до ч.2 ст. 265 КЗпП України. Даний лист направлений позивачу рекомендованим листом (а.с. 90-91).

02.12.2019 до відповідача від ФОП ОСОБА_1 надійшов лист, в якому зазначалося, що вона 29.11.2019 отримала повідомлення про те, що розгляд справи про накладення штрафу здійснюватиметься протягом 45-денного терміну та просила повідомити її завчасно про розгляд справи з метою особистої участі у розгляді (а.с. 92).

27.12.2019 відповідач прийняв рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС, згідно якого викликано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 на розгляд 03.01.2020 справи про накладення фінансових санкцій відповідно до статті 265 КЗпП України за порушення вимог законодавства про працю, встановлених при інспекційному відвідуванню 25.11.2019 та 27.12.2019 Управління Держпраці в Івано-Франківській області направило позивачу повідомлення № 05-07/15-10/7875 про виклик на розгляд справи про накладення штрафу на 03.01.2020 року, яке було надіслано на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , вказану в Свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_3 , рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 93-94). Таке повідомлення було направлено рекомендованим листом того ж дня - 27.12.2019 року, тобто з дотриманням пункту 6 Порядку № 509, тобто більш як за п`ять днів до дати розгляду.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини 2 статті 68 Конституції України позивач повинен бути обізнаний про правові наслідки виявлених під час інспекційного відвідування порушень вимог трудового законодавства, з огляду на встановлені частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України санкції за такі порушення. При цьому, право особи на участь в прийнятті рішення, за умови дотримання органом державної влади процедури повідомлення про дату й час розгляду справи такої особи, та обізнаності особи про виявлені контролюючим органом порушення нею трудового законодавства та передбачені законом санкції за такі порушення, на переконання суду не буде порушено, якщо такою особою не вживалося жодних заходів щодо доведення з власної ініціативи відсутності фактів таких порушень. Як встановлено судом вище, позивачем не подано відповідачу після проведеної перевірки спростувань виявлених порушень та доказів в їх підтвердження. Також позивачем не подано таких доказів й суду під час розгляду цієї адміністративної справи. Суд також зазначає, що позивач та її представник були присутніми на засіданні під час розгляду справи в Управлінні Держпраці в Івано-Франківській області, в якому відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 03.01.2020 року.

Підсумовуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що оскаржуване позивачем рішення прийняте відповідачем з дотриманням критеріїв, встановлених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.01.2020 № ІФ 1872/1670/АВ/П/ПТЗ/ТД-ФС належить відмовити.

Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподілялися.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139,241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 39784625, вулиця Незалежності, 67, місто Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправною та скасування постанови № ІФ1872/1670/АВ/П/ПТ3/ТД-ФС від 03.01.2020 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 3 Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.

Рішення складене в повному обсязі 26 травня 2020 р.