Справа № 160/2297/20
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 травня 2020 р.Справа №322зп-20/160/2297/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши заяву Громадської організації "Центр соціальних технологій "Інфопростір" про забезпечення адміністративного позову Громадської організації "Центр соціальних технологій "Інфопростір" до Дніпропетровської обласної ради, третя особа: Комунальне підприємство "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування п.5 рішення №494-17/VІІ від 16.08.2019р., п.5 рішення №518-18VІІ від 25.10.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2020р. Громадська організація "Центр соціальних технологій "Інфопростір" звернулася з адміністративним позовом до Дніпропетровської обласної ради, третя особа: Комунальне підприємство "Агропроекттехбуд" Дніпропетровської обласної ради та просить:

- визнати протиправним та скасувати п.5 рішення відповідача №494-17/VІІ від 16.08.2019р.;

- визнати протиправним та скасувати п.5 рішення відповідача №518-18VІІ від 25.10.2019р.;

- визнати незаконними дії посадових осіб Дніпровської обласної ради під час підготовки та подачі пакету документів, які стали підставою для винесення п.5 рішення відповідачем №494-17/VІІ від 16.08.2019р. та п.5 рішення відповідачем №518-18VІІ від 25.10.2019р., в результаті чого порушені права позивача.

19.05.2020р. позивачем до канцелярії суду було подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просить:

- до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №160/2297/20 зупинити дію пункту 5 рішення відповідача №494-17/VІІ від 16.08.2019р. та пункту 5 рішення відповідача №518-18VІІ від 25.10.2019р.;

- заборонити посадовим особам відповідача в особі Дніпропетровської обласної ради, третьої особи - КП "Агропроектехбуд" Дніпропетровської обласної ради та співробітникам Національної поліції України чинити перешкоду позивачу - ГО "ЦСТ "Інфопростір" та його членам будь-яким способом використовувати будівлю 2Д по пр. Олександра Поля у місті Дніпрі.

Вказану заяву позивач обґрунтовує тим, що не вжиття заходів по зупиненню дії оскаржуваних рішень Дніпропетровської обласної ради, відповідач використовує у протиправний спосіб, який посадові особи відповідача та третьої особи застосували раніше та знов вчинили дії направлені на захоплення будівлі, яка перебуває в користуванні позивача, набутому в законному порядку; 16 квітня 2020 року невідомі особи за вказівкою директора КП «Агропроекттехбуд» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1 та посадових осіб Дніпропетровської обласної ради здійснили захоплення будівлі, яка перебуває в користуванні потерпілої особи позивача - ГО «ЦСТ «Інфопростір» згідно договору оренди нерухомого майна від 27.04.2018 року, який є чинним і на сьогоднішній день; 12.05.2020 року працівники КП «Агропроекттехбуд» ДОР» та Дніпропетровської обласної ради із безпосередньою участю співробітників поліції та співробітників спеціального призначення у кількості більше 50-ти осіб, пошкодили вхідні двері вищевказаної будівлі та з вказаного періоду мають безперешкодний доступ до будівлі, в якій знаходяться цінні речі, документи, грошові кошти, тощо ГО «ЦСТ «Інфопростір» та його членів, не допускаючи, при цьому, представників позивача до будівлі та свого майна, а також постійно входять до будівлі громадського інформаційно-виставкового центру «MediaProstir» та виносять звідти запаковані пакети, скоріш за все, з майном ГО «ЦСТ «Інфопростір» та його членів; Дніпропетровська обласна рада планує в найкоротші терміни провести ремонтні роботи у вказаній будівлі, яка перебуває в задовільному стані, задля позбавлення можливості позивача реалізувати п. 4 рішення Дніпропетровської обласної ради № 332-12/VII від 16 березня 2018 року «Про оренду нерухомого майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», яке було незаконно скасоване рішеннями, які оскаржуються; КП "Агропроекттехбуд" ДОР 05.11.2019 року проведено закупівлю робіт з виконання проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Капітальний ремонт громадського інформаційно-виставкового центру «MediaProstir», який знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, 2» Робочий проект. (КОД ДК 021:2015- 71240000-6 «Архітектурні, інженерні та планувальні послуги»), що підтверджується інформацією розміщеною на офіційному сайті Prozorro; дії, які вчиняються балансоутримувачем - третьою

особою по справі, відносно позивача, свідчать про наміри реалізувати оскаржувані рішення, шляхом проведення капітального ремонту будівлі по пр. Олександра Поля, 2Д у місті Дніпрі, задля неможливості позивачем реалізувати своє право (згідно рішення №332-12Л/ІІ від 16 березня 2018 року) по здійсненню капітального ремонту будівлі, проект якого вже зроблено за кошти ГО «ЦСТ «Інфопростір», а тому не зупинення дії пункту 5 рішення відповідача від 16 серпня 2019 року № 494-17Л/ІІ, та пункту 5 рішення відповідача №518-18VII від 25.10.2019 року призведе до порушень прав ГО «ЦСТ «Інфопростір» для відновлення яких, останньому буде необхідно докласти значних зусиль, що наразі відбувається; оскаржувані рішення Дніпропетровської обласної ради, як суб`єкта владних повноважень, мають очевидні ознаки беззаконня та протиправності, що полягає у скасуванні рішень на підставі яких виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів та порушують права та інтереси ГО «ЦСТ «ІНФОПРОСТІР», а тому невжиття заходів по зупиненню дій рішень може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за поданим адміністративним позовом. Також, позивач вказує на те, що співробітники поліції ГУНП в Дніпропетровській області та ДВП ГУНП в Дніпропетровській області сумісно із робітниками КП «Агропроекттехбуд» ДОР та Дніпропетровської обласної ради вчинили протиправні дії направлені на встановлення банерів на будівлі, що начебто у громадському інформаційно-виставковому центрі «MediaProstir» розміщено волонтерський центр Товариства Червоного Хреста України, що не відповідає дійсності, оскільки відповідно до офіційної інформації Товариства Червоного ОСОБА_2 України вказано «...на численні запити, які надійшли до Червоного Хреста України протягом однієї доби з приводу розміщення символіки ОСОБА_3 на приміщенні за адресою м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 2д, надаємо роз`яснення. Керівництво Червоного Хреста України не надавало дозволу на розміщення символіки ОСОБА_3 за даною адресою, інформаційний банер не був виготовлений за ініціативи чи за кошти Червоного Хреста України...". Як зазначає позивач, забезпечення позову саме у вигляді призупинення дії оскаржуваних рішень та забороні вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання у користуванні орендованим майном є співмірними із заявленими позивачем вимогами, при цьому, вжиття заходів забезпечення позову не спричинить будь-яких негативних наслідків для будь-яких заінтересованих осіб, особливо відповідачу та третій особі. З огляду на викладене, позивач просить застосувати заходи забезпечення позову у спосіб встановлений ст.ст.150, 151, 153 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, в якій суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. у період з 18.05.2020р. по 22.05.2020р. у щорічній відпустці згідно довідки начальника відділу управління персоналом №87 від 21.05.2020р., дана заява позивача про забезпечення адміністративного позову передана для розгляду судді 25.05.2020р., а тому дана заява розглядається у дводенний строк після її отримання та вирішується судом 26.05.2020р.

Розглянувши вищенаведену заяву позивача про забезпечення позову та вивчивши надані докази на її підтвердження, суд приходить до висновку про наявність достатніх обґрунтованих правових підстав для її часткового задоволення в частині зупинення дії оспорюваних п.5 рішення №494-17/VІІ від 16.08.2019р. та п.5 рішення №518-18VІІ від 25.10.2019р., виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За приписами п.1, п.2, п.4 ч.1, ч.2 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть ускладнити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

При цьому, також, відповідно до п.17 а.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтована заява сторони із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Крім того, суд зважає на Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Отже, вказане свідчить про те, що вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії пунктів 5 оспорюваних рішень спрямоване виключно на забезпечення існуючого становища до розгляду справи по суті та встановлення їх обґрунтованості у ході судового розгляду спору. При цьому, вживаючи заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 5 оспорюваних рішень, суд констатує лише існування реальної, а не абстрактної загрози правам та інтересам позивача, що може спричинити негативні наслідки, які є значущими для розгляду заявленого позову по суті.

Так, позивачем на підтвердження реальної загрози спричинення негативних наслідків правам та інтересам позивача, яка унеможливить виконання рішення суду у даній справі надано відеодоказ на електронному носієві (диску) на підтвердження вжиття відповідачем заходів щодо примусового звільнення позивачем спірної орендованої будівлі до набрання рішенням законної сили у даній справі.

Як вбачається зі змісту вищенаведеного електронного носія (диску) дослідженого судом, на ньому невідомими особами вчиняються дії біля приміщення будівлі із банерами "Волонтерський центр боротьби з COVID-19", "Товариство Червоного Хреста України Дніпропетровська обласна організація Товариства Червоного Хреста", "Дякуємо медикам!", при цьому, на електронному носії видно наявність присутності посадових осіб правоохоронних органів за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, 2Д, що орендується позивачем на підставі оспорюваних рішень.

Таким чином, здійснивши аналіз відображених на електронному носії (диску) подій, суд приходить до висновку, що вказані обставини можуть свідчити про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній адміністративній справі з урахуванням того, що предметом даного адміністративного спору є оскарження позивачем рішень суб`єкта владних повноважень №494-17/VІІ від 16.08.2019р. та №518-18VІІ від 25.10.2019р. в частині, що стосуються права позивача на оренду будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, 2Д, біля якої відбувалися відображені на електронному носії (диску) події.

За викладеного, заява позивача в частині зупинення дії пункту 5 рішення відповідача №494-17/VІІ від 16.08.2019р. та пункту 5 рішення відповідача №518-18VІІ від 25.10.2019р. до набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі підлягають задоволенню з урахуванням наведених вимог п.1 ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується заяви позивача в частині забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам відповідача в особі Дніпропетровської обласної ради, третьої особи - КП "Агропроектехбуд" Дніпропетровської обласної ради та співробітникам Національної поліції України чинити перешкоду позивачу - ГО "ЦСТ "Інфопростір" та його членам будь-яким способом використовувати будівлю 2Д по пр. Олександра Поля у місті Дніпрі, то в цій частині заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, зі змісту проаналізованих подій, відображених на електронному носієві (диску) не вбачається жодних дій, які б вчиняли саме посадові особи відповідача та третьої особи щодо перешкоджання позивачеві у користуванні будівлею, а тому даний електронний носій (диск) не може бути належним доказом наявності вжиття активних дій, направлених на виконання оспорюваних рішень саме посадовими особами відповідача та третьої особи у розумінні ст.ст. 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом не можуть бути прийняті в якості належних доказів в обґрунтування заяви посилання позивача на вчинення посадовими особами відповідача та третьої особи дій з проведення капітального ремонту за проектно-кошторисною документацією по об`єкту: «Капітальний ремонт громадського інформаційно-виставкового центру «MediaProstir», який знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. О. Поля, 2» Робочий проект. (КОД ДК 021:2015- 71240000-6 «Архітектурні, інженерні та планувальні послуги»), оскільки доказів на підтвердження наведених тверджень позивачем суду не надано.

Є необґрунтованими посилання позивача і на те, що керівництво Червоного Хреста України не надавало дозволу на розміщення символіки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Дніпро, просп. Олександра Поля, 2д, інформаційний банер не був виготовлений за ініціативи чи за кошти Червоного Хреста України, оскільки вказані обставини не можуть бути належними доказами вжиття відповідачем та третьою особою дій на виконання оспорюваних рішень.

Також і додані до заяви копії фото, на яких зображено банери "Волонтерський центр боротьби з COVID-19", "Товариство Червоного Хреста України Дніпропетровська обласна організація Товариства Червоного Хреста", "Дякуємо медикам!" та копія фото із зображенням працівників правоохоронних органів, які перебувають біля будівлі не можуть бути належними доказами вчинення саме відповідачем та третьою особою дій по перешкоджанню позивачеві у доступі до орендованого приміщення виходячи з вимог ст.ст. 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, з урахуванням проаналізованих доказів, суд не вбачає обґрунтованих підстав для забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам відповідача в особі Дніпропетровської обласної ради, третьої особи - КП "Агропроектехбуд" Дніпропетровської обласної ради та співробітникам Національної поліції України чинити перешкоду позивачу - ГО "ЦСТ "Інфопростір" та його членам будь-яким способом використовувати будівлю 2Д по пр. Олександра Поля у місті Дніпрі, а тому у задоволенні заяви позивача у цій частині слід відмовити.

Враховуючи викладене, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із співмірності та відповідності таких заходів позовним вимогам, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині зупинення дії пункту 5 рішення відповідача №494-17/VІІ від 16.08.2019р. та пункту 5 рішення відповідача №518-18VІІ від 25.10.2019р. до набрання законної сили рішенням суду у цій адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Громадської організації "Центр соціальних технологій "Інфопростір" про забезпечення позову у справі №160/2297/20 задовольнити частково.

Зупинити дію пункту 5 рішення Дніпропетровської обласної ради №494-17/VІІ від 16.08.2019р. та пункту 5 рішення Дніпропетровської обласної ради №518-18VІІ від 25.10.2019р. до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі №160/2297/20.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала підлягає негайному, обов`язковому виконанню шляхом направлення її державним органам для вжиття відповідних заходів згідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку у спосіб та строки, встановлені ст.ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

На період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на ухвалу суду продовжується на строк дії такого карантину згідно до п.3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва