Справа № 520/10367/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 р.Справа № 520/10367/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року (ухвалене суддею Мар`єнко Л.М.) по справі № 520/10367/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив: визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.06.2019 р. № 6 та № 6.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Податкового кодексу України (в подальшому - ПК України), Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив скасувати рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Харківській області, що є правонаступником ГУ ДФС у Харківській області, як платник податків, є платником податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є будівництво доріг і автострад, клас професійного ризику - 52.

За результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р. контролюючим органом складено акт від 16.05.2019 р. № 1661/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення позивачем ч. 4 п. 63.3 ст. 63 ПК України, а саме: ненадання контролюючому органу повідомлення за формою № 20-ОПП на всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язанні з оподаткуванням; п. 198.1 та п. 198.6 ст. 198 ПК України, а саме: заниження податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 46201 грн, в т.ч. за листопад 2017 року в сумі 46201 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме: № 6 від 12.06.2019 р. , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 57751,25 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням - 46201 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 11550,25 грн.; від 12.06.2019 р. № 6, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем адміністративний штраф та інші санкції на суму 170 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 6 від 12.06.2019 р. та № 6 від 12.06.2019 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Судовим розгядом встановлено, що у листопаді 2017 року за результатами господарської операції позивача з ТОВ "Торговий дім "ТММ-ЕНЕРГОБУД", ФОП ОСОБА_1 , виписав та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 35 від 27.11.2017 р. на загальну суму 277203,84 грн. (в тому числі ПДВ в сум 46200,64 грн.) та за листами Б-О-ПН-18 ГОСТ 19903-74/20К-18 ГОСТ 5520-79, Б-О-ПН-1- ГОСТ 19903-74/20К-18 ГОСТ 5520-79, включено суму ПДВ в розмірі 46200,64 грн. до складу податкових зобов`язань за листопад 2017 року.

Згідно із додатком № 5 від 18.12.2017 р. до податкової декларації позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2017 року включено суми ПДВ в розмірі 46200,64 грн.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ "Торговий дім "ТММ-ЕНЕРГОБУД" виписав розрахунок коригування до податкової накладної від 27.11.2017 р. № 35 за № 1 від 04.12.2017 р. на суму зменшення вартості товарів в розмірі 277203,84 грн, в т.ч. ПДВ - 46 200,64 грн, із номенклатурою "повернення товару", що було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних від 19.12.2017 р. № , та виключив зазначену суму ПДВ зі складу податкового зобов`язання за листопад 2017 року, згідно з додатком № 5 від 22.01.2018 р.

Доказів подання до контролюючого органу коригування сум ПДВ за грудень 2017 року, позивачем під час розгляду справи у суді першої та апеляійної інстанції не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до податкового органу подано податкову декларацію з ПДВ від 16.01.2018 р. № за спірний період з нульовими показниками.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що копія податкової декларації з ПДВ за грудень 2017 року з показниками у рядку 10.1 у колонці А - 475976 та у колонці Б-95195 та розрахунком коригування сум ПДВ за грудень 2017 року, не є належним та допустимим доказом коригування показників з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "Торговий дім "ТММ-ЕНЕРГОБУД", оскільки згідно наданого представником відповідача скріну з АІС "Податковий блок" до контролюючого органу позивачем подано податкову декларацію з ПДВ з нульовими показниками без розшифровки коригувань сум ПДВ.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № 6 від 12.06.019 р. обґрунтоване та не підлягає скасуванню.

Щодо висновків акту перевірки в частині виявлених порушень ч. 4 п. 63.3 ст. 63 ПК України, а саме: ненадання контролюючому органу повідомлення за формою № 20-ОПП на всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язанні з оподаткуванням, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 63.3 ст. 63 ПК України, платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з розділом VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 р. № 462) (в подальшому - Порядок), шляхом подання повідомлення за формою №20-ОПП.

Відповідно до Порядку повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N20-01111 подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом ПК України. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом ПК України.

Доказів, які б підтвердили подання позивачем до контролюючого органу повідомлення за формою № 20-ОПП на всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме, на будівлю гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, та нежитлове складське приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган правомірно зробив висновок, що позивачем в порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України не повідомлено за формою № 20-ОПП про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме, на будівлю гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, та нежитлове складське приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 195, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2020 року по справі № 520/10367/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 25.05.2020 року