Справа № 240/2657/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 травня 2020 року м. Житомир справа № 240/2657/20
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не здійснення нового розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби, індексації;
- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби, індексації, врахувавши виплачені суми.
В обґрунтування позову вказує, що проходив службу у Збройних Силах України. Під час проходження військової служби перебував на фінансовому забезпеченні Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Зазначає, що вернувся до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України із заявою, якою просив здійснити новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку я отримував під час проходження військової служби, індексації та виплатити недораховану суму, однак Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України повідомило листом № 305/337 від 17.02.2020, що згідно Інструкції встановлено, що грошова винагорода (передбачена постановою КМ України №889) не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразової грошової винагороди при звільненні. Тому Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України не включило суми щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації при нарахуванні одноразової грошової винагороди при звільненні. Позивач вважає такі дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Копію ухвали направлено рекомендованою поштовою кореспонденцією.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 06.04.2020. У відзиві відповідач вказує, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою КМУ №889 має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника військової частини) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Просить відмовити у задоволенні позову.
До суду 13.04.2020 надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Вказує, що позивача звільнено зі служби в 2017 році, а до суду з позовом звернувся в 2020 році, тобто з пропуском визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року постановлено в задоволенні клопотання представника Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.
У період із 27.04.2020 по 20.05.2020 головуюча суддя перебувала у відпустці.
Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України.
Наказом начальника Генерального штабу - головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) №429 від 22.09.2020, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, а Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 28.09.2017 №215, виключений зі списків особового складу з 28.09.2017.
Відповідачем не заперечується, що позивач звернувся до начальника Фінансового управління Генерального штабу ЗСУ із заявою від 15.01.2020 у якій просив:
- здійснити новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення і індексації, які я отримував під час проходження військової служби;
- виплатити мені своєчасно не виплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% місячного грошового забезпечення і індексації, які я отримував під час проходження військової служби.
Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячні та одноразові) визначені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (діючої на той час).
Враховуюче викладене, у Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України немає законних підстав для включення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди і індексації до складу Вашого грошового забезпечення, з якого здійснено обчислення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, та проведення відповідного перерахунку (доплати)." (а.с. 15)
Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон України №2011) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною 4 ст. 9 Закону №2011, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Суд вказує, що відповідно до преамбули Закону України №2011 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України №2011 до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацом першим п.2 ст.15 Закону України №2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Суд наголошує, що п.1 постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою КМУ від 13.03.2013 №161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889" (Постанова КМУ №161) для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
З матеріалів справи встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачу було виплачено щомісячну додаткову винагороду: із квітня 2017 року по вересень 2017 року, що підтверджується копією довідки відповідача №305/873 від 30.11.2017 (а.с. 13).
У довідці міститься примітка, що позивач із 27.03.2017 приступив до виконання обов`язків за посадою, а з 28.09.2017 виключний зі списків особового складу.
Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена рішенням Уряду України, виплачувалася позивачу до звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер.
Суд зазначає, що Верховний Суду України у постанові від 20.10.2015 у справі №21-2942а15 вказав, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Отже, чинним законодавством передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.
Із системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що в силу положень ст.9 Закону України №2011-XII щомісячна додаткова грошова винагорода є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
Подібна позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 24.10.2018 у справі №820/3211/17.
Враховуючи наведені обставини та норми законодавства, які їх регулюють, суд дійшов висновку, щодо наявності права позивача на включення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби до складу грошового забезпечення.
Суд відмічає, що представником відповідача не заперечувалось, що щомісячну додаткову грошову винагороду не було включено до складу грошового забезпечення з якого вираховувалась одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а тому має місце протиправна бездіяльність відповідача.
Разом з тим, суд не наділений повноваженням здійснювати розрахунки розміру доплат сум одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки це віднесено до виключної компетенції відповідача.
Щодо невключення відповідачем сум індексації грошового забезпечення позивача при здійсненні розрахунку одноразової допомоги при звільненні, суд відмічає, що у довідці №305/873 від 30.11.2017 вказано, що індексація грошового забезпечення за період із квітня по вересень 2018 року становить 0,00 грн.
Отже, позовні вимоги в цій частині є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України яка полягає у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук