Справа № 640/10905/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м. Київ № 640/10905/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

18.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» (надалі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність ГУ ДФС у м. Києві щодо не усунення помилок, а саме не врахування/не внесення інформації з поданих ТОВ «Світ Плюс» податкових декларацій з плати за землю (уточнюючих) за період 2017-2019 років в електронному кабінеті платника податків ТОВ «Світ Плюс» протиправною;

- визнати бездіяльність ГУ ДФС у м. Києві щодо не повідомлення ТОВ «Світ Плюс» про наслідки розгляду заяви про усунення помилок в електронному кабінеті платника податків від 20.05.2019 протиправною;

- зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві виправити помилки в електронному кабінеті платника податків ТОВ «Світ Плюс» та внести дані, що відповідають поданим податковим деклараціям (уточнюючим) з плати за землю за 2017, 2018, 2019 роки.

В якості підстав позову позивачем зазначено, що відповідачем не виправлено помилки у електронному кабінеті платника податків та не надано відповіді про розгляд відповідної заяви чим порушено права позивача. Зокрема, позивач зазначає, що встановивши помилки, до фіскальної служби позивачем було подано уточнюючі податкові декларації зі сплати за землю, в яких суму податкових зобов`язань зменшено; дані податкові декларації мають всі реквізити передбачені податковим кодексом і тому їх було прийнято системою, про що свідчать відповідні квитанції; проте, інформація, що міститься в електронному кабінеті платника податків не відповідає інформації котра мала бути, за умови належного опрацювання вищезгаданих уточнюючих податкових декларацій відповідачем; 21.05.2019 позивач звернувся до фіскального органу із заявою про виправлення помилок в електронному кабінеті платника податків, але помилку не усунуто, а відповідь про результати розгляду заяви не надано; в той же час бездіяльність відповідача призводить до негативних наслідків, оскільки позивача віднесено до списку великих боржників та автоматично створюються підстави для податкової застави на майно позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

22.07.2019 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/10905/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

21.01.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що 15.05.2008 між Солом`янською районною у м. Києві державною адміністрацією та ТОВ «Світ Плюс» укладено договір оренди цілісного майнового комплексу; у відповідності до Закону України «Про оренду державного і комунального майна» цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання; вказаним законом не визначений обов`язок орендаря укладати договір оренди землі; ТОВ «Світ Плюс» не укладено договір оренди земельної ділянки, власником земельних ділянок Товариство не є; відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності; враховуючи викладене, ТОВ «Світ Плюс» не має права постійного користування земельними ділянками державної чи комунальної власності, відтак не оформлений і договір оренди земельної ділянки; отже, ТОВ «Світ Плюс» не являється землекористувачем у розумінні пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У 2017, 2018, 2019 роках Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» було подано податкові декларації із земельного податку з позначками «звітна», якими було визначено наступні зобов`язання із земельного податку: у 2017 році - 1 895 313,81 грн., у 2018 році - 3 047 553,25 грн.; у 2019 році - 6 969 823,06 грн.

Факт прийняття вказаних декларацій підтверджується квитанціями.

В подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» було виявлено помилки у поданих звітних податкових деклараціях із земельного податку і у зв`язку з цим 06.05.2019 подано уточнюючі податкові декларації, у яких зменшено річну суму земельного податку до 0,00 грн. у кожному році.

20.05.2019 ТОВ «Світ Плюс» звернулося до ГУ ДФС у м. Києві із повідомленням про технічну помилку в роботі електронного кабінету № 1-20, у якому просило провести перевірку технічної помилки щодо заборгованості у розмірі 14 298 364,30 грн. та пені 2 128 301,30 грн. та усунути її. Також платник податків просив про результати розгляду повідомлення повідомити його.

Не отримавши відповіді на повідомлення № 1-20 від 20.05.2019 та зважаючи на те, що ГУ ДФС у м. Києві не внесло до електронного кабінету позивача достовірну інформацію щодо стану заборгованості, позивач звернувся з позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За приписами п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. п. 49.1, 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За приписами п. 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Пунктом 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для наявності в електронному кабінеті позивача суми недоїмки і пені стали не оплачені, але задекларовані ТОВ «Світ Плюс» податкові зобов`язання з земельного податку. Проте, як вже зазначалося вище, 06.05.2019 позивачем було подано уточнюючі податкові декларації, у яких було зменшено по звітних періодах річні суми земельного податку (за 2017-2019 роки), проте такі уточнюючі податкові декларації не призвели до зміни інформації у електронному кабінеті платника податків.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.14 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний використовувати електронний кабінет для листування з контролюючими органами в електронній формі у разі подання звітності в електронній формі, а також після проходження електронної ідентифікації он-лайн в електронному кабінеті, крім платників податків, які відмовилися від використання електронного кабінету в порядку, встановленому цим Кодексом, та платників податків, які не визначили спосіб взаємодії із контролюючим органом.

Відповідно до пп. пп. 17.1.13, 17.1.14 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право самостійно обирати спосіб взаємодії з контролюючим органом в електронній формі через електронний кабінет, якщо інше не встановлено цим Кодексом; реалізовувати через електронний кабінет права та обов`язки, передбачені цим Кодексом та які можуть бути реалізовані в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Відповідно до п. 42-1.2 ст. 42-1 Податкового кодексу України електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та нормативно-правовими актами, що прийняті на підставі та на виконання цього Кодексу, законами з питань митної справи, в тому числі, шляхом реєстрації, коригування податкових накладних/розрахунків в Єдиному реєстрі податкових накладних та акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Як встановлено п. 42-1.3 ст. 42-1 Податкового кодексу України, майнові права на програмне забезпечення електронного кабінету є державною власністю.

Загальні засади функціонування інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний кабінет», процедури ідентифікації користувачів, взаємодії з платниками податків та державними органами через Електронний кабінет визначаються Порядком функціонування Електронного кабінету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637.

Відповідно до п. 16 Порядку функціонування Електронного кабінету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637, для забезпечення взаємодії з контролюючими органами засобами Електронного кабінету користувачі безпосередньо або через відповідальних осіб такого користувача (директор / бухгалтер / особа, яка має право підпису) здійснюють вхід шляхом авторизації такого користувача згідно з абзацом другим пункту 13 цього розділу.

Платник податків під час проходження електронної ідентифікації зазначає свою електронну адресу, підтверджує правильність своїх ідентифікаційних даних та визначає спосіб взаємодії з контролюючими органами.

За достовірність відомостей, зазначених під час електронної ідентифікації, відповідає користувач.

Після електронної ідентифікації особи платник податків має право доступу до приватної частини (особистого кабінету) Електронного кабінету, яка є індивідуальною персоніфікованою веб-сторінкою користувача.

Відповідно до п. 42-1.7 ст. 42-1 Податкового кодексу України у разі виявлення платником податків технічної та/або методологічної помилки у роботі електронного кабінету він має право надіслати через електронний кабінет або в інший спосіб повідомлення про виявлену технічну та/або методологічну помилку. Повідомлення про методологічну помилку надсилається методологу електронного кабінету. Повідомлення про технічну помилку надсилається одночасно методологу електронного кабінету та технічному адміністратору.

Відповідно до пп. 14.1.111 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України методологічна помилка електронного кабінету - це невідповідність методології та/або алгоритмів роботи електронного кабінету положенням податкового законодавства, яка призводить до помилки, в тому числі в розрахунку об`єкта оподаткування, суми податку, суми надмірної сплати податку, суми пені, штрафних санкцій, показників формули обрахунку, які використовуються в електронних системах адміністрування, інших показників, що впливають на права та обов`язки платників податків.

Відповідно до пп. 14.1.182-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України технічна помилка - це помилка, вада або дефект у програмному забезпеченні або програмних складових, програмно-апаратному устаткуванні, каналах зв`язку, функціонуванні електронного цифрового підпису, що викликає в ньому/них неправильний або неочікуваний результат, або призводить до неочікуваної роботи, або унеможливлює роботу електронного кабінету.

Отже, зазначеними нормами податкового законодавства передбачено, що платник податків може виявити помилки двох видів - методологічну та технічну. При цьому, у випадку виявлення будь-якої із зазначених помилок платник податків має право звернутись із повідомленням про виявлену помилку.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2019 за вих. № 1-20 ТОВ «Світ Плюс» надіслало ГУ ДФС у м. Києві повідомлення про технічну помилку в роботі електронного кабінету, у якому просило ГУ ДФС у м. Києві повідомити про результати розгляду повідомлення платника податків.

Проте, відповідь на вказане повідомлення не надана, а усунення технічної (методологічної) помилки не відбулося.

Отже, позивач вважає, що у Електронному кабінеті ТОВ «Світ Плюс» має місце технічна помилка, а тому в силу приписів п. 42-1.7 ст. 42-1 Податкового кодексу України повідомлення мало бути одночасно надіслано методологу Електронного кабінету та технічному адміністратору.

Так, відповідно до пп. 14.1.110 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України методолог електронного кабінету - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Підпунктом 14.1.242 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що технічний адміністратор електронного кабінету - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, що здійснює заходи із розробки, створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення електронного кабінету, відповідає за виконання всіх етапів життєвого циклу такого програмного забезпечення, за його технічне і технологічне забезпечення, впровадження, функціонування, оновлення, модифікацію, усунення помилок, забезпечення цілісності та автентичності вихідного програмного коду; здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до електронного кабінету, відповідає за збереження та захист даних цих електронних сервісів.

Відповідно до п. 3 Порядку функціонування Електронного кабінету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637, методолог Електронного кабінету - це ДФС, а технічний адміністратор Електронного кабінету - це структурний підрозділ ДФС, який відповідно до функціональних повноважень здійснює заходи із розробки, створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення Електронного кабінету, відповідає за виконання всіх етапів життєвого циклу такого програмного забезпечення, за його технічне і технологічне забезпечення, впровадження, функціонування, оновлення, модифікацію, усунення помилок, забезпечення цілісності та автентичності вихідного програмного коду; здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до Електронного кабінету, відповідає за збереження та захист даних системи.

Відповідно до п. 42-1.8 ст. 42-1 Податкового кодексу України методолог електронного кабінету зобов`язаний провести перевірку наявності методологічної помилки протягом 72 годин після надходження повідомлення від платника податків, крім вихідних та святкових днів, про результати якої повідомити платнику податків у цей самий строк. Якщо методолог електронного кабінету визнає наявність методологічної помилки, він зобов`язаний усунути її у строк, що визначається ним з урахуванням критичності виявленої помилки та технічної можливості її усунення. Якщо методологічна помилка призводить до порушення прав платників податків або передбачає притягнення платників податків до відповідальності, методолог надсилає в електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платника податків документ, яким повідомляє про існування методологічної помилки та про час, необхідний для її усунення та відновлення порушених прав платників податків. Про усунення методологічної помилки методолог повідомляє платникам податків шляхом надіслання відповідного документа із повідомленням в електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платників податків.

За приписами п. 42-1.9 ст. 42-1 Податкового кодексу України технічний адміністратор зобов`язаний провести перевірку наявності технічної помилки протягом 72 годин після надходження повідомлення від платника податків, крім вихідних та святкових днів, про результати якої повідомити методологу електронного кабінету та платнику податків у цей самий строк. Якщо технічний адміністратор визнає наявність технічної помилки, він зобов`язаний усунути таку технічну помилку протягом строку, визначеного методологом електронного кабінету, з урахуванням критичності виявленої помилки та технічної можливості її усунення. Якщо технічна помилка призводить до порушення прав платників податків або передбачає притягнення платників податків до відповідальності, технічний адміністратор надсилає в електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платників податків документ, яким повідомляє всім платникам податків про існування технічної помилки та про час, необхідний для її усунення і відновлення порушених прав платників податків. Про усунення технічної помилки технічний адміністратор повідомляє платникам податків шляхом надіслання відповідного документа із повідомленням в електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платників податків.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач надіслав повідомлення про технічну помилку ГУ ДФС у м. Києві, а не методологу і технічному адміністратору одночасно. До того ж, повідомлення було оформлено ТОВ «Світ Плюс» у довільній формі.

Натомість, відповідно до п. 9 Порядку функціонування Електронного кабінету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637, у разі виявлення проблем в роботі Електронного кабінету користувач надсилає до ДФС повідомлення про помилку, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний кабінет», за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Отже, ТОВ «Світ Плюс» було допущено помилку не тільки щодо суб`єктного складу осіб, яких варто повідомити про технічну помилку Електронного кабінету, а і щодо форми такого повідомлення: замість оформлення повідомлення встановленої форми позивач здійснив повідомлення у довільній формі.

Відповідно до п. 42-1.11 ст. 42-1 Податкового кодексу України якщо технічний адміністратор або методолог не надсилає відповіді про результати перевірки повідомлення про технічну та/або методологічну помилку у встановлений цим Кодексом строк або заперечує наявність технічної та/або методологічної помилки у роботі електронного кабінету, то платник податків має право звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних інтересів, про що повідомляє контролюючому органу, технічному адміністратору та методологу електронного кабінету через електронний кабінет. Протягом всього часу судового розгляду такого звернення платника податків забороняється визначати платнику податків грошове зобов`язання, застосовувати штрафні санкції та нараховувати пеню, ініціювати притягнення платника податків та/або його посадових осіб до адміністративної, кримінальної відповідальності за порушення податкового законодавства, що можуть бути спричинені технічною та/або методологічною помилкою у роботі електронного кабінету.

Суд принагідно акцентує увагу на тому, що в силу того, що саме технічний адміністратор зобов`язаний перевірити наявність технічної помилки та усунути її (за наявності), та зважаючи на те, що про технічну помилку повідомляється методолог і технічний адміністратор одночасно, то суд приходить до висновку, що заявлені ТОВ «Світ Плюс» позовні вимоги є передчасними, оскільки останнє не повідомило методолога і технічного адміністратора про технічну помилку у порядку, встановленому податковим законодавством. Натомість, суд критично ставиться до тверджень позивача щодо належного повідомлення методолога про технічну помилку, оскільки в світлі норм податкового законодавства, які наведені вище, ГУ ДФС у м. Києві не є методологом чи технічним адміністратором Електронного кабінету.

З огляду на все вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову ТОВ «Світ Плюс».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Світ Плюс» не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Плюс» - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко