Справа № 640/5450/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м. Київ № 640/5450/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної податкової служби у Київській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.04.2019 №85224-5606-1031,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 85224-5606-1031 від 25.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу 20.02.2020 року було надано податкове повідомлення-рішення № 85224-5606-1031 від 25.04.2019 року на сплату земельного податку з фізичних осіб за податковий період - 2019 рік на суму 47595, 69 грн. та розрахунок плати за землю площею 35, 8793 га. Оскільки він не володіє земельними ділянками у такому розмірі, вважає податкове повідомлення-рішення № 85224-5606-1031 від 25.04.20129 року необґрунтованим, незаконним, недостовірним та таким, що грубо порушує його права.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.03.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви, зокрема, визначився із належним відповідачем по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/5450/20 та запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Від представника Головного управління Державної податкової служби у Київській області (надалі - відповідач) 08.05.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив залишити позов без розгляду. Так, відповідач зазначив, що відповідно до інформації ІТС "Податковий блок" гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) володіє земельною ділянкою на території Ясногородської с/р загальною площею 35,8793 га з цільовим призначенням «для індивідуального садівництва», на яку у 2019 році нараховано земельний податок з фізичних осіб та сформовано податкове повідомлення-рішення (далі -ППР) ППР № 85224-5606-1031 від 25.04.2019 на суму 47595,69 грн. (35,8793Ч1326,55 = 47595,69 грн.). 11.06.2019 року вищевказане ППР направлено на адресу позивача. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №207421172 від 23.04.2020 р. та довідки з Держгеокадастру ГУ у Київській області №10944/10/10-36-56-10 від 26.11.2019 р. загальна площа земельних ділянок, які належать гр. ОСОБА_1 складає 0,8784 га. Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПКУ інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 приведено у відповідність. Контролюючим органом, при проведені звірки було виявлено, що земельна ділянка, на яку було нараховано оскаржуване ППР, становить 0,8784 га, у зв`язку з чим відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПКУ ППР вважаються скасованими (відкликаними), на підтвердження чого відповідачем надано копію інтегрованої картки позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2020 в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у справі №640/5450/20 відмовлено.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у Київській області сформовано податкове повідомлення-рішення № 85224-5606-1031 від 25.04.2019 року на ім`я платника податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по сплаті земельного податку з фізичних осіб, податковий період - 2019 рік, сума податкового зобов`язання 47595, 69 грн. Відповідно до розрахунку плати за землю: площа земельної ділянки - 35, 8793 га, адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1 , назва зони - Ясногородка.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, звернувся до суду із даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); також, у розумінні підпункту 14.1.147 вказаного пункту статті плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Пунктом 270.1 статті 270 Податкового кодексу України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності .

Згідно п.286.5 статті 286 Податкового кодексу України зазначеної статті нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 ПК України.

Відповідно до п. 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із ст.55-56 ПК України податкове повідомлення-рішення може бути скасовано контролюючим органом вищого рівня (під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства), а також за наслідками оскарження у судовому порядку.

Також пунктом 286.5 статті 286 ПК України передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У даній справі між позивачем та відповідачем не проводилась така звірка.

Відповідно до пп. 60.1.2 п. 60.1 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Суд зауважує, що відповідачем не надано належного підтвердження скасування податкового повідомлення-рішення № 85224-5606-1031 від 25.04.2019. Не надано доказів формування нового податкового повідомлення-рішення відповідно до перерахунку плати за землю.

Слід зазначити, що відомості інтегрованої картки платника податків, доданої до відзиву відповідачем, відображають операції по нарахуванню, сплаті, поверненню доходів бюджету, зокрема податкових зобов`язань, проте не є належним доказом скасування податкового повідомлення-рішення від № 85224-5606-1031 від 25.04.2019.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № 85224-5606-1031 від 25.04.2019 року, визнати його протиправним підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № 85224-5606-1031 від 25.04.2019.

3. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.