Справа № 380/2255/20
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2255/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації (82100 Львівська область м. Дрогобич вул. 22 Січня 41) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації (далі відповідач, Управління), у якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження позивачу пільг, передбачених п. 4, п. 5, п. 6 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 12.09.2019;

- зобов`язати відповідача поновити з 12.09.2019 надання позивачу пільг, передбачених п. 4, п. 5, п. 6 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є інвалідом війни, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі пільговиків. Проте з 01.10.2014 йому зменшено надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На заяву позивача про повернення пільг у розмірі 100% від загальної норми споживання відповідач відмовив листом від 05.03.2020 № 05-297.

Ухвалою від 23.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

На адресу суду 07.04.2020 за вх. № 18582 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. По суті позовних вимог зазначив, що пільги, передбачені п.п. 4-6 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надаються у межах зазначених норм та обмежуються опалювальною площею на кожну особу та сім`ю. Вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відтак застосування до позивача норм постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» № 409 від 06.08.2014 є правомірним. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 14.11.16 Львівським обласним військовим комісаріатом, та посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 04.02.2019 управлінням праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації (а.с. 6).

У лютому 2020 року він звернувся до відповідача із заявою про повернення пільг у розмірі 100% від загальної норми споживання.

Листом № 05-297 від 05.03.2020 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що пільги йому надаються згідно з нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993, відтак Управління діє на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (а.с. 9).

Вважаючи дії Управління щодо обмеження йому норм споживання пільг протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 (далі Закон України № 3551) цей закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Згідно із п. 4, п. 5, п. 6 ст. 13 Закону України № 3551 особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги:

- 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

- 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю);

- 100-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення пільг у розмірі 100% від загальної норми споживання на підставі ст. 13 Закону України Закону України № 3551. Проте відповідач відмовив у задоволенні такої заяви, зазначивши, що пільги йому надаються відповідно до норм Закону України № 3551.

Надаючи таким діям відповідача правову оцінку, суд зазначає таке.

Статею 17 Закону України № 3551 передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію вказаного Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнені пунктом 26, згідно з яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 і 16 Закону № 3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» № 409 від 06.08.2014 (далі Постанова № 409) з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Аналізуючи наведене суд дійшов висновку про те, що Кабінету Міністрів України надані повноваження щодо визначення пільг, встановлених ст. 13 Закону України № 3551-XII.

Відповідно до п. 2 Постанови № 409 установлено соціальну норму житла, у межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для:

1) оплати житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; витрат на управління багатоквартирним будинком - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю;

2) централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Пунктом 3 Постанови № 409 установлено соціальні нормативи, у межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: у разі використання природного газу для індивідуального опалення - 4 куб. метра природного газу на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період; у разі використання електричної енергії для індивідуального опалення - 30 кВт·г на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період. Для громадян, які використовують природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення, опалювальний період для надання пільг та субсидій установлюється з 16 жовтня до 15 квітня включно; для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 3,6 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води.

Суд зазначає, що положення Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» № 79-VІІІ від 28.12.2014 та положення Постанови № 409 є чинними.

Конституційний Суд України в рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері визначив додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності)

Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації таких прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

У рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 зазначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

З системного аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вищевказана Постанова № 409 не суперечить Конституції, прийнята з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій.

Суд зазначає, що нормативно-правові акти, видані Кабінетом Міністрів України в межах наданих повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що дії відповідача щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України № 409 є правомірними, а тому відсутні підстави для визнання таких дій протиправними.

У зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача поновити з 12.09.2019 надання позивачу пільг, передбачених пунктами 4, 5, 6 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цією ухвалою, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Р.П. Качур