Справа № 310/6910/16-а (2-а/310/32/17)
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2020 року

м. Київ

справа № 310/6910/16-а (2-а/310/32/17)

адміністративне провадження № К/9901/23269/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 310/6910/16-а (2-а/310/32/17)

за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними,

за касаційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (суддя Крамаренко А. І.) від 14 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Панченко О. М., Іванов С. М., Чередниченко В. Є.) від 07 червня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У жовтні 2016 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому просило:

- визнати незаконними дії та скасувати постанову ВП № 46842692 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. на Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за невиконання рішення за виконавчим листом по справі № 310/1181/14-а від 27 березня 2014 року, виданим Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області виплатити на користь ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 4782,00 грн.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що постанова ВП № 46842692 від 22 вересня 2016 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. є незаконною, оскільки на виконання рішення суду Управлінням зроблено перерахунок допомоги, сума якої склала 4782,00 грн. Проте, відповідних асигнувань для забезпечення виконання рішень суду на 2014-216 роки Управлінню не виділено, відтак відсутні підстави для накладення штрафу.

3. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та в якості третьої особи - ОСОБА_1 .

4. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, задоволено адміністративний позов.

Визнано причину пропуску Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області строку звернення з адміністративним позовом до суду поважною та поновлено цей строк.

Визнано незаконними дії та скасувано постанову ВП № 46842692 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. на Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за невиконання рішення за виконавчим листом по справі № 310/1181/14-а від 27 березня 2014 року, виданим Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про зобов`язання Управління виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 4782,00 грн.

5. Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, 19 липня 2017 року Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить за результатами розгляду касаційної скарги постановити ухвалу згідно з якою, змінити ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, скасувавши постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2017 року визнано поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

7. 17 жовтня 2017 року до Вищого адміністративного суду України від Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області надійшли заперечення на касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в яких позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

8. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

10. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11. 15 лютого 2018 року касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі № 310/6910/16-а (2-а/310/32/17) передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Бевзенко В. М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Шарапа В. М., Данилевич Н. А.).

12. На підставі розпорядження в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 682/0/78-20 від 28 квітня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Бевзенка В. М., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.

13. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

14. Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2020 року справу прийнято до свого провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2014 року у справі № 310/1181/14-а задоволено позов ОСОБА_1 , а саме: - визнано протиправною бездіяльність Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області по виплаті щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; - зобов`язано Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області виплатити на користь ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в сумі 4782,00 грн.

16. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Зюбрицького А. В. від 19 серпня 2016 року ВП № 46842692 відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» поновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 310/1181/14-а Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, виданого 27 березня 2014 року.

17. Вимогою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Половнікова Р. С. від 29 серпня 2016 року № 15800-7-034 зобов`язано начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради виконати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/1181/14-а від 03 березня 2014 року в повному обсязі та в п`ятиденний строк з моменту отримання вимоги на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області № 310/1181/14-а від 03 березня 2014 року надати завірені належним чином документи підтверджуючі виконання рішення суду до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

18. На виконання вимоги від 29 серпня 2016 року № 15800-7-034 позивач листом від 06 вересня 2016 року № 11485 повідомив, що ним здійснено перерахунок щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2013 рік третій особі в сумі 4782 грн. Позивач є бюджетною установою, власних коштів не має і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України». Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 13 січня 2016 року № 18/04/67-16 відповідних асигнувань для забезпечення виконання рішень судів протягом 2010-2016 років не виділено. Конституційний Суд України в рішенні від 20 червня 2001 року № 10-рп/2001 у справі «Про виплату і доставку пенсій та грошової допомоги» вказав, що Основний Закон України закріплює основоположні засади права на державну соціальну допомогу громадянам і відносить до законодавчого регулювання механізм його реалізації. Виключно Законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямував цих видатків (ч. 2 ст. 95 Конституції України). У Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

19. Оскільки у наданий строк позивачем не було виконано в повному обсязі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2014 року у справі № 310/1181/14-а за виконавчим листом від 27 березня 2014 року, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Половнікова Р. С. від 19 вересня 2016 року ВП № 46842692 відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» на позивача накладено штраф в сумі 680,00 грн.

20. Вважаючи спірну постанову про накладення штрафу відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

21. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте, не зробив цього.

22. Суди дійшли висновку, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Тому оскаржена постанова про накладення штрафу є передчасною та підлягає скасуванню.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

24. Зокрема, скаржник зазначив, що судами попередніх інстанції невірно надано оцінку обставинам справи та невірно застосовано норми матеріального права, зокрема положення ст. 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду боржником не виконано без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу на Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, що повністю узгоджується з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

25. Також, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями про відмову у задоволенні позовних вимог.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

27. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

28. За правилом п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

29. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.

30. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

31. Предметом спору у цій справі є законність постанови державного виконавця про накладення штрафу з підстав її невідповідності вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

32. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

33. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 606-XIV).

34. Оцінюючи доводи та аргументи касаційної скарги, Суд вважає їх необґрунтованими та відхиляє з огляду на таке.

35. Згідно ч. 1, 2 ст. 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

36. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону № 606-XIV У разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

37. Судами попередніх інстанцій на основі досліджених під час розгляду справи доказів було встановлено, що позивачем частково виконано рішення суду, а саме, проведено перерахунок розміру допомоги. Проте, виплата донарахованих сум не відбулася відсутність виділених асигнувань для забезпечення виконання рішень суду, про що було повідомлено державного виконавця у встановлений строк.

38. Відтак, виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні статей 75, 89 Закону № 606-ХIV, що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

39. Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

40. За такого правового регулювання та обставин справи, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.

41. Отже, Суд доходить висновку, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

42. Крім цього, колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

43. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Росії», «Нєлюбін проти Росії»), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

44. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

45. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій у справі про задоволення позовних вимог.

46. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

47. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

48. Оскільки Суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі № 310/6910/16-а (2-а/310/32/17) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов