Справа № 240/8860/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8860/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

20 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

представника позивача: Струкової Л.В.

представника відповідача: Киргизової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі ГУ ДПС у Житомирській області), в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2018.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 05 грудня 2019 позов задоволено-скасовано податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2018.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не надано підтверджуючих документів, в тому числі щодо використання в господарській діяльності товарів (придбано та не реалізовано, не використано в господарській діяльності) на суму 1646462 грн. (без ПДВ), згідно з реєстром податкових накладних за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 по яких позивачем включено до податкового кредиту на протязі 2015-2017 років податок на додану вартість у сумі 329292 грн. Згідно наданих документів та пояснень позивача щодо стану залишків ТМЦ станом на 31.12.2017 встановлено відсутність товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1646462 грн. (без ПДВ).

13.04.2018 контролюючим органом ФОП ОСОБА_1 надано запит (№1709/14/06-30-13-05) щодо проведення інвентаризації ТМЦ та зняття залишків ТМЦ, надання письмових пояснень та підтверджуючих документів щодо ТМЦ, однак перевіряючих не допущено до проведення інвентаризації, оскільки згідно наданих позивачем пояснень, в останнього відсутня така можливість.

Не надано позивачем жодних пояснень і стосовно залишків ТМЦ на загальну суму ПДВ 329292 грн.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог абз. "а" пп.185.1 п.185 ст.185, пп.187.1 ст. 187, п. 189.1 ст.189, абз. "г" п. 198.5 ст. 198, п.200.1 ПК України не нараховано податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст.189 цього Кодексу та не складено не пізніше останнього звітного дня звітного податкового періоду і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів /послуг, необоротних активів , придбаних або виготовлених до 01 липня 2015 року-у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари /послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, в результаті чого занижено податкові зобов`язання за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на суму ПДВ-329292 грн., в т.ч. грудень 2017 року з ПДВ у сумі 329292 грн.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В свою чергу, представник позивача заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 05.09.2013 та з 01.10.2013 зареєстрований як платник ПДВ, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість за НОМЕР_4 серії НОМЕР_3 від 01.10.2013.

Відповідно до реєстраційних даних видами економічної діяльності позивача визначено: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (КВЕД 46.19); роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.54); діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами (КВЕД 46.18); надання інших допоміжних комерційних послуг (КВЕД 82.99); інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (КВЕД 47.19).

З 02.04.2018 до 16.04.2018 ГУ ДФС у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.01.2013 по 31.12.2017.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 23.04.2018 № 432/06-30-13-05/ НОМЕР_2 , в якому зафіксовані порушення податкового законодавства, зокрема:

- абз "а" п. 185.1 ст.185, пп.187.1 ст. 187, п. 189.1 ст.189, абз. "г" п. 198.5 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість, яка сплачується до державного бюджету за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 на загальну суму 329292,00 грн., в тому числі грудень 2017 року - 329292,00 грн.

У зв`язку із чим контролюючий орган, згідно з підпунктом 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п.п.58.1-58.2 ст.58 ПК України, на підставі акта перевірки №432/06-30-13-05/ НОМЕР_2 від 23.04.2018 виніс податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2018, яким збільшено грошового зобов`язання на 329292 грн. та застосовано штраф у розмірі 25% суми нарахованого податкового зобов`язання згідно з п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у розмірі 82323 грн. Відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення загальна сума податку на додану вартість та фінансові санкцій, яка підлягає сплаті до бюджету складає 411615 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи податкового органу про отримання позивачем необгрунтованої податкової вимоги не грунтуються на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, що виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Пунктом 44.1. ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За правилами ст.291 п.291.2 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності-особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

П.п.1 п.292.1 ст.292 ПК України для фізичної особи-підприємця-дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Статтею 189 ПК України передбачено особливості визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг в окремих випадках.

Так, відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів-виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами- виходячи з вартості їх придбання.

Виходячи з положень пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року,-у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

П.п.1 п.292.11 ст.292 ПК України унормовано, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються зокрема суми податку на додану вартість.

Як визначено у пункті 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов`язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За змістом пункту 199.1 статті 199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково-ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

Відповідно до п. 201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі звільнення від оподаткування у податковій накладній робиться запис "Без ПДВ" з посиланням на відповідні пункти (підпункти), статті, підрозділи, розділи цього Кодексу та/або міжнародного договору, якими передбачено звільнення від оподаткування податком. (п.201.3 ст.201 ПК України).

П.201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Абзацом 14 п.201.10 ст.201 ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця,-до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця,-до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача-платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Визначаючись щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № , колегія суддів виходить із такого.

Так, висновки податкового органу, які покладені в основу акта перевірки та слугували підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, ґрунтуються на тому, що позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по товарно- матеріальним цінностям (побутова техніка, вікна, двері ПВХ, побутову хімію жалюзі, тощо) у сумі 1646462 грн. (без ПДВ), ПДВ-329292 грн., які придбані та в подальшому не використовувались в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 . В ході проведення перевірки позивачем не надано підтверджуючих документів, в тому числі, щодо використання в господарській діяльності товарів на вищевказану суму. Станом на 31.12.2017 залишки товарів у останнього відсутні. Крім того, відповідач вказує на те, що перевіряючих не допущено до проведення інвентаризації та зняття залишків ТМЦ.

При цьому, як слідує з матеріалів перевірки основними контрагентами-постачальниками у період, який перевірявся, з котрими ФОП ОСОБА_1 перебував у господарських відносинах були: ТОВ "1001 Дрібниця"; ТОВ "НЕЙЛ"; Промислова-технічна компанія у вигляді ТОВ "Агромат"; ПАТ Чернігівський інструментальний завод"; Виробничо-комерційне підприємство у формі ТОВ "Обрій"; ПАТ "Солді і Ко" ЖФ ПАТ "Солді і КО"-"Солді-Житомир"; ТОВ "КПД-Універсал"; ТОВ "АГРОТЕХСОЮЗ"; ПП "Будпостач"; ПП "Фірма "Бель"; ТОВ "Галант Пол електра"; ФОП ОСОБА_2 ; ФОП ОСОБА_3 ; ТОВ "ЛеоТекс"; ТОВ Завод автогенного обладнання ДОНМЕТ"; ТОВ "АБРАЗИВ-ЦЕНТР"; ПП "Техкомплект"; ТОВ "Арсенал-Центр"; ТОВ "КП ЕМІР"; ТОВ "Метизкомплект"; ТОВ "Юніком-Пром"; ТОВ "КАРАТ ЛТД"; ТОВ спільне українсько-американське підприємство "Євроком"; ПП "МЕТИЗИЧ"; ТОВ "Віст Груп"; ТОВ "ОПТОВА КОМПАНІЯ "ПРОМІНСТРУМЕНТ"; ТОВ "КОМРАД ТРЕЙД"; ТОВ "АКВІЛОН КСД"; ТОВ "МАКС ЛАЙТ"; ТОВ "Продмаркетпром"; ТОВ "УКР-ФЛЕКС"; ТОВ "Охорона праці"; TOB "СМК СІСТЕМ"; ТОВ "Торгова компанія "ІКС-ТЕХ"; Приватне підприємство "АктивТоргКріп"; ТОВ "СФЕРАЛАЙН"; ПП "Партнер-Дистрибуційна компанія"; ТОВ "Горіндустрія ВС"; ТОВ "АЛЬБА ПРОФІЛЬ УКРАЇНА"; TOB "КТ УКРАЇНА"; ТОВ "ІНТЕР-НОРМ"; ТОВ "УКРКОМПОЗИТ"; ТОВ "ЄВРОТЕХ ГРУП"; ТОВ "ЮВЕНТА-ГРУП УКРАЇНА"; TOB "ТК ПРОФІ ТРЕЙД+"; ТОВ "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ОПТІМ"; ТОВ "Стрий-Електро"; ТОВ "АГРОМАШТРЕЙД" та ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ОПТІМ".

Разом з тим, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, основними контрагентами-покупцями у цей період з якими позивач перебував у господарських відносинах були: ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів"; ПАТ "Трубний завод "Трубосталь"; ФОП ОСОБА_4 ; ПАТ "Коростенський завод хімічного машинобудування"; ПАТ "Енергопостачальна компаній "Житомиробленерго"; ТОВ "Авант"; Корпорація "ТАСКО"; ПрАТ "Коростенський завод залізобетонних шпал"; ТОВ "ОМЕЛЯНІВСЬКИЙ КАР"ЄР"; ПАТ "Коростенський кар`єр"; ФОП ОСОБА_5 ; ПП "Авторитет"; ПП "Укрпалетсистем"; ТОВ "Белгріінвест"; ТОВ "МІЛЄ"; ПрАТ "Транснаціональна корпорація "ГРАНІТ"; ТОВ "Автодортранс; Коростенське комунальне підприємство "ВОДОКАНАЛ"; ФОП ОСОБА_6 ; ТОВ "Астафе"; ПАТ "Бехівський спеціалізований кар`єр; ТОВ "АГРО-ХОЛДИНГ MC"; ТОВ "АРМ-ЕЛЕКТРО; ТОВ НВП"Павам"; ТОВ "Продмаркетпром"; ТОВ "МЕТАЛОПРОМБАЗА" ; Публічне акціонерне товариство "Коростенський хлібозавод"; ТОВ "Немирів - Ойл"; ТОВ "НВП" ОЛДЕМ" Електромеханічний завод; ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ КОРОСТЕНСЬКИЙ ЗАВОД ТЕПЛОТЕХНІЧНОГО ОБЛАДНАННЯ"; Підприємство профспілки "ТД КВК (№ 71)"; ТОВ "ДФУ АГРО" ; ТОВ "ЯРЕН"; ТОВ "Петрі"; ТОВ Майданівський деревопереробний комбінат"; Державне територіально-галузеве об`єднання Південно-Західна залізниця" Відокремлений підрозділ ремонтне вагонне депо Коростень та ПАТ "Коростенська Райагропромтехніка".

Під час проведення документальної планової перевірки, ФОП ОСОБА_1 на підтвердження здійснення господарської діяльності надано перевіряючим податкові накладні, які свідчать про реалізацію товарів ФОП ОСОБА_1 , зокрема: з ТОВ "Українська паливна група" за №13 від 14.12.2017 на суму 1400 грн., в тому числі ПДВ 233,33 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 22.12.2017 № , платіжне доручення №3653 від 20.12.2017 на суму 1400 грн.); з ТОВ "Українська паливна група" №54 від 26.09.2017 на суму 7388,26 грн., в тому числі ПДВ 1231,38 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 11.10.2017 № , платіжне доручення №10217 від 09.11.2017 на суму 7388,26 грн.); з ТОВ "Українська холдингова лісопильна компанія" №3 від 02.10.2017 на суму 508,99 грн., в тому числі ПДВ 84,83 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 25.10.2017 № , платіжне доручення №8931 від 09.10.2017 на суму 508,99 грн.); з ТОВ "Технорозробка" №131 від 29.08.2017 на суму 11854,27 грн., в тому числі ПДВ 1975,71 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 11.09.2017 № , платіжне доручення №1523 від 29.08.2017 на суму 11854,27 грн.); з ТОВ "Дубова" №115 від 28.08.2017 на суму 2651,94 грн., в тому числі ПДВ 441,99 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 11.09.2017 № , платіжні доручення №1037 від 30.08.2017 на суму 2651,94 грн.); з ТОВ "Юпіджі" №120 від 28.08.2017 на суму 680,04 грн., в тому числі ПДВ 113,34 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 11.09.2017 № , платіжне доручення №213 від 31.08.2017 на суму 680,04 грн.); з ДП "Підприємство ДКВС України №71" №130 від 29.08.2017 на суму 1069,98 грн., в тому числі ПДВ 178,33 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 11.09.2017 № , платіжне доручення №93 від 29.08.2017 на суму 1069,98 грн.); з ПП "УКРПАЛЕТСИСТЕМ" №18 від 06.09.2017 на суму 823,07 грн., в тому числі ПДВ 137,18 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 22.09.2017 № , платіжне доручення №11980 від 09.09.2017 на суму 823,07 грн.,); з ПраТ "Трубосталь" №8 від 01.09.2017 на суму 4022,10 грн., в тому числі ПДВ 670,35 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 22.09.2017 № , платіжне доручення №2441 від 11.09.2017 на суму 4022,10 грн.); з ФОП ОСОБА_4 №146 від 29.03.2017 на суму 1784,88 грн., в тому числі ПДВ 297,48 грн. (квитанція про реєстрацію ПН від 13.04.2017 № 90652925, платіжне доручення №98 від 28.04.2017 на суму 1784,88 грн.).

Водночас, сума донарахованих контролюючим органом зобов`язань спростовується наданими до матеріалів справи актами списання ФОП ОСОБА_1 : списані товарно-матеріальні цінності позивачем на власні потреби, зокрема: № 01/01-15 від 27.01.2015 на суму 575,10 грн., в тому числі ПДВ 95,87 грн.; № 4/04-15 від 28.04.2015 на суму 8294,70 грн., в тому числі ПДВ 1382,67 грн.; № 10/12-15 від 31.12.2015 на суму 4176 грн., в тому числі ПДВ 696,14 грн.; № 2/04-16 від 15.04.2016 на суму 4872 грн., в тому числі ПДВ 812,16 грн.; №9/10-16 від 31.10.2016 на суму 546 грн., в тому числі ПДВ 91,02 грн.; №10/02-16 від 31.10.2016 на суму 6184,80 грн., в тому числі ПДВ 91,02 грн.; № 10/12-16 від 30.12.2016 на суму 4176 грн., в тому числі ПДВ 696,14 грн.; № 2/02-17 від 10.02.2017 на суму 189 грн., в тому числі ПДВ 31,50 грн.; № 4/04-17 від 15.04.2017 на суму 4698 грн., в тому числі ПДВ 783,16 грн.; № 8/08-17 від 09.08.2017 на суму 6681,96 грн., в тому числі ПДВ 1113,88 грн.; № 9/08-17 від 28.08.2017 на суму 870 грн., в тому числі ПДВ 145,03 грн.; №10/12-17 від 29.12.2017 на суму 1593,86 грн., в тому числі ПДВ 265,69 грн., №10/02-16 від 31.10.2016 на суму 6184,84 грн.

Стосовно доводів відповідача про відсутність залишків товару станом на 31.12.2017, колегія суддів вказує на таке.

Як слідує із п.п.5.1 п.5 наявного у справі договору відповідального зберігання №25/12-17 від 25.12.2017, між ФОП ОСОБА_1 (поклажодавець) та ФОП ОСОБА_7 (зберігач), поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього договору товари побутового призначення: електротовари, сантехніку та інші.

В свою чергу, відповідно до вказаного договору, поклажодавець передав а зберігач прийняв на відповідальне зберігання майно, яке перераховане в акті №1 приймання-передачі на загальну суму 1627533,10 грн., в тому числі 316782,75 грн. та в акті №2 приймання-передачі на загальну суму 272783,64 грн., в тому числі ПДВ 45473,03 грн.

Як встановлено із інвентаризаційного опису, який міститься в матеріалах справи, станом на 31.12.2017 на зберіганні у ФОП ОСОБА_7 перебувало товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 19000316,49 грн.

Крім того, у справі міститься інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 31.12.2017 на суму 3342223,38 грн., які станом на 31.12.2017 перебували на зберіганні у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Проаналізувавши вищезазначене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що грошові зобов`язання нараховані контролюючим органом за період, який перевірявся, не підтверджені належними та допусимими доказами, а тому сформовані перевіряючими висновки, що викладені в акті перевірки, зроблені без врахування усіх документів, наданих ФОП ОСОБА_1 до перевірки.

Відносно тверджень відповідача про недопуск перевіряючих до проведення інвентаризації колегія суддів зазначає наступне.

Під час апеляційного розгляду справи, представник позивача пояснила, що після ознайомлення з актами списання ТМЦ за період 2015-2017, договором відповідального зберігання та актами приймання-передачі на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей на суму 1900316,49 грн., посадовими особами контролюючого органу 16.04.2018, що є останнім днем перевірки, вручено позивачу лист від 13.04.2018 №1709/14/06-30-13-05 "Про надання інформації", в якому ГУ ДФС у Житомирській області просило надати письмові пояснення та підтверджуючі документи щодо залишків товарно-матеральних цінностей та допустити посадових осіб до обстеження приміщень, в яких зберігаються ТМЦ. Також у запиті відповідач вимагав у ФОП ОСОБА_1 провести інвентаризацію основних засобів, ТМЦ, коштів, зняття залишків ТМЦ, готівки.

Оскільки залишки ТМЦ на 31.12.2017 вже були представлені перевіряючим 05.04.2018, іншої інвентаризації ФОП ОСОБА_1 не проводив.

Представник позивача просила звернути увагу, що останній не зобов`язаний був проводити іншу інвентаризацію з огляду на те, що перевіряємий період згідно наказу на проведення перевірки становив виключно по 31.12.2017.

У відповідь на лист від 13.04.2018 №1709/14/06-30-13-05, ФОП ОСОБА_1 надав посадовим особам відповідача письмову інформацію в якій повідомив, що допустити посадових осіб до обстеження приміщень, в яких зберігаються ТМЦ ФОП ОСОБА_1 не мав можливості, оскільки ТМЦ перебувають на відповідальному зберіганні у ФОП ОСОБА_7 , який 16.04.2018 перебував за межами України.

Отже, відсутність у позивача можливості допустити посадових осіб до закінчення перевірки до обстеження приміщень та надати запитувані відомості обумовлена обставинами, що не залежали від останнього.

Відповідно до п.82.1 ст.82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Проте, доказів про те, що контролюючим органом вжито відповідних заходів щодо продовоження термінів проведення розпочатої перевірки, не встановлено.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, всі надані позивачем первинні документи відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) такими, що підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.

При цьому, відповідач не навів жодних зауважень до форми та змісту вказаних первинних документів.

Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В той же час контролюючим органом, не наведено переконливих доводів, що грунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності засвідченої наданими ФОП ОСОБА_1 документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості вказані в цих документах неповні, недостовірні чи суперечливі.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку усім доказам у справі в їх сукупності, враховуючи те, що в ході розгляду справи відповідачем не надано достатньо належних доказів на підтвердження фіктивності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для захисту прав позивача у судовому порядку шляхом визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.77, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 травня 2020 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.