Справа № 577/2776/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Гетьман В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 р. Справа № 577/2776/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020, вул. Садова, 8, м. Конотоп, Сумська область, 41600 по справі № 577/2776/19

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС в особі в.о. начальника Сумської митниці ДФС Щуцького Олександра Геннадійовича

про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Сумської митниці ДФС в особі в.о. начальника Сумської митниці ДФС Щуцького Олександра Геннадійовича, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 1210/80500/18 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України у вигляді штрафу в розмірі 578034,84 грн., а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.01.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Змінено постанову у справі про порушення митних правил № 1210/80500/18, винесену виконуючим обов`язки начальника Сумської митниці ДФС Шуцьким Олександром Геннадійовичем 13 березня 2019 року в частині обраного ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 578034 (п`ятсот сімдесят вісім тисяч тридцять чотири) грн. 84 коп. в зв`язку із скоєнням ним правопорушення за ознаками ст. 485 Митного кодексу України, звільнивши його на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності з огляду на малозначність скоєного правопорушення і обмежившись усним зауваженням.

Додатковим рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Шевченку Станіславу Сергійовичу щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги щодо вирішення питання стосовно судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №577/2776/19 та стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8362, 50 грн.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, клопотання про продовження строків для надання відзиву не надавав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч.ч. 6, 7 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що 18.07.2019 між адвокатом Шевченко С.С. та позивачем укладено договір про надання правової допомоги № 1807/2019.

Відповідно до п. 3.1, п.4 п. 1 вказаного договору предметом Договору є надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь - якому статусі. Складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновлення в разі порушення. Представництва інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, у справах про адміністративні правопорушення, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

На підтвердження понесених витрат позивачем надані акт виконаних робіт з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом позивача №1 від 13.01.2020, квитанція до прибуткового касового ордеру у справі №577/2776/19.

Зі змісту №1 від 13.01.2020 року виконаних робіт вбачається, що адвокат Шевченко С.С.надав позивачу правничу допомогу, а саме:

- підготовка та складання позовної заяви до суду у справі 577/2776/19 та надсилання її до суду-2796,42 грн.;

- підготовка адвокатського запиту до Сумської митниці ДФС та надсилання її поштою -1110,54 грн.;

-вивчення матеріалів справи 577/2776/19 та матеріалів постанови у справі про порушення митних правил №1210/80500/19 від 13.03.2019-2823,18 грн.

- представництво інтересів позивача у судовому засіданні 28.11.2019- 361,26 грн.;

- представництво інтересів позивача у судовому засіданні 27.11.2019- 1271,10 грн..

Дослідивши заяву позивача та надані документи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 2796,42 грн., які були сплачені за підготовку адміністративного позову, 1110,54 грн., що сплачені за підготовку запиту, а також витрати за представництво інтересів позивача у судовому засіданні є підтвердженими.

В свою чергу, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення 2823,18 грн., які вказані як «вивчення матеріалів справи та матеріалів постанови у справі про порушення митних правил №1210/80500/19 від 13.03.2019 (надіслано ОСОБА_1 адвокату Шевченку С.С. )», оскільки факт складання позову включає в себе необхідність, вивчення матеріалів справи, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції та підготовку відповідних документів. Тобто вказана послуга фактично була надана двічі та вже сплачувалася позивачем, а тому є необґрунтованою.

Отже колегія суддів вважає, що зазначені витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 5,539,32 грн. є доведеними.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для компенсації позивачу витрат на правову допомогу, оскільки частково задовольнивши позов, суд відповідно до приписів норм КАС України мав вирішити питання стосовно розподілу судових витрат на правову допомогу.

Отже, враховуючи співмірність понесених витрат з урахуванням складності справи, виконаних адвокатом робіт (надані послуги), час, витрачений на це, обсяг наданих Адвокатом послуг, беручи до уваги, що понесення вказаних витрат підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а також часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку те, що такі витрати відносяться до судових витрат по справі № 577/2776/19 у розумінні ч. 3 ст. 132 КАС України та підлягають частковому задоволенню і стягненню на користь позивача, зокрема в розмірі 5539,14 грн.

Суд першої інстанції вищенаведене не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції порушений процесуальний порядок ухвалення судового рішення.

Так, відповідно ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

За змістом ч.4 ст. 252 КАС України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Таким чином, відмова у задоволенні заяви у формі додаткового судового рішення є процесуально помилковим та не узгоджується з нормами КАС України.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішеня Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 по справі № 577/2776/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву представника позивача Шевченка Станіслава Сергійовича щодо винесення додаткового рішення та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 8362,50 грн., задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 5539,14 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять гнр. 14 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (40020, м.Суми, вул. Ю. Вєтрова, 24, ) .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко