Справа № 632/736/20
Суддя: Библів С. В.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 632/736/20
провадження № 2-а/632/35/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" травня 2020 р. м. Первомайський

Первомайськимй міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого-судді Библіва С.В., при секретарі судових засідань Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в м.Первомайському Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Бондаренка Євгена Сергійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП № 1 Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Бондаренка Євгена Сергійовича про скасування постанови серії БАА № 422881 від 23.04.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.04.2020 року під час керування мотоциклом марки SPARK, д.н.з. НОМЕР_1 близько 07 години 40 хвилин його зупинив відповідач і попросив передати йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На виконання вимог поліцейського позивач пред`явив на смартфоні Е-посвідчення водія та Е-свідоцтво про реєстрації транспортного засобу. На що, поліцейським СРПП № 1 Первомайського ВП ГУНП в Харківській області було повідомлено,що пред`явлення на смартфоні Е-посвідчення водія та Е-свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не регламентоване жодним нормативним документом, а дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки порушення п.2.1 ПДР,за що передбачена адміністративна відповідальність з ач.1 ст.126 КУпАП. Позивач намагався пояснити інспектору поліції,що порядок використання Е-посвідчення водія та Е-свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року № 956 та просив відкласти розгляд справи з метою отримання можливості скористатися юридичною допомогою. Але інспектор поліції проігнорував пояснення та прохання ОСОБА_1 і склав відносно нього постанову серії БАА № 422881 від 23.04.2020 року якою притягнуто останнього до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач в судове засідання не прибув, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає на підставі обставин викладених в адміністративному позові та у відповіді на відзив.

Відповідач у судове засідання не прибув, однак від поліцейського Є. ОСОБА_2 07 травня 2020 року до суду надано відзив на позов, в якому останній позов не визнає, вважає його незаконним та необґрунтованим. Пояснює наступне: 23.04.2020 року близько 07 год. 40 хвил. в м. Первомайському Харківської області по вул. Соборній ним спільно з начальником СРПП Первомайського ВП капітаном поліції Кобзарем Ю.А. було зупинено мотоцикл SPARK д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 відповідно до ст.. 35 ЗУ «Про національну поліцію». При перевірці документів у гр.. ОСОБА_1 було встановлено, що на момент зупинки транспортного засобу документів, передбачених у п.2.1 у останнього при собі не було. ОСОБА_1 почав посилатися на Постанову КМУ № 956 «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу». Але, враховуючи те,що дана Постанова КМУ є підзаконним актом та вводить в дію експериментальний проект і суперечить Постанові КМУ № 1306 від 10.10.2001 року. Тому відповідно до чинного законодавства ним було прийнято рішення про розгляд адміністративного правопорушення. Громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки передбачені ст..63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться на місці скоєння правопорушення. Зазначає, що під час розгляду справи клопотання або заперечення від позивача не надавалися. Посилання позивача на фактичну відсутність скоєного ним правопорушення вважає безпідставними, так як згідно з вимогами законодавства доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З результатами розгляду справи відносно позивача винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 422881, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що винесена ним постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною (законною), а її зміст не суперечить нормам законодавства. Просить у задоволенні адміністративного позову громадянина ОСОБА_1 до нього відмовити і розглянути справу без його участі, та на підставі викладених у відзиві пояснень.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивач 23 квітня 2020 року о 07 год. 40 хвилин по вул. Соборній в місті Первомайському Харківської області керував мотоциклом марки SPARK д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. За вказане правопорушення на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Крім цього, пункт 2.1.а Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність особи за керування транспортним засобом, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стахового сертифіката «Зелена Картка»), передбачена диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 на виконання вимог поліцейського 23.04.2020 року було пред`явлено на підставі Постанови КМУ № 956 від 23.10.2019 року на смартфоні Е-посвідчення водія та Е-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9,10,11).

Так, Кабінет Міністрів України своєю Постановою № 956 від 23.10.2019 р. «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» затвердив «Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу».

«Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» затверджений КМУ від 23.10.2019 р. № 956 визначає процедуру замовлення, формування, пред`явлення та перевірки електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У цьому Порядку під термінами електронне посвідчення водія (далі - е-посвідчення) та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (ЦЯ-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.

Частиною 3 зазначеного Порядку визначено: «Особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія та пройти електронну ідентифікацію».

Згідно ч. 4 Порядку: «Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного дерлісавного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Дія , на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення.

Колісному е-посвідченню та е-свідоцтву присвоюється унікальний електронний ідентифікатор (QR-код) для доступу до відомостей єдиної інформаційної системи МВС, на підставі яких формувалися е-посвідчення та е-свідоцтво».

Частиною 6 та 7 Порядку визначено: «Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред явлених особою е-посвідчення та е- свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС».

Зазначена вище постанова набрала чинності 29 листопада 2019 року та опублікована в Урядовому кур`єрі за № 230 від 29.11.2019 р.

Тобто, ОСОБА_1 дотримано всіх норм законодавства, а саме на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, ним у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 23.10.2019 р. пред`явлено на смартфоні Е-посвідчення водія та Е-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Суд зазначає, що відповідно до позиції Міністерства юстиції щодо порядку правозастосування у разі суперечності правових норм підзаконних нормативно-правових актів однакової юридичної сили висловлена у листі від 26 грудня 2008 року № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії». У п. 1 листа зазначено, що у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і ти самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного й того ж питання.

Отже, пред`явлення ОСОБА_1 на вимогу поліцейського Е-посвідчення водія та Е-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 23.10.2019 року, ніяким чином не суперечить постанові Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд вважає, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суб`єктом владних повноважень не дотримано вимог зазначених вище норм, що порушило законні права та інтереси позивача, а тому постанова серії БАА № 422881 від 23.04.2020 року по справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись Постановою КМУ № 956 від 23.10.2019 року, ст.ст. 126, 280, 283 КУпАП, ст. 286 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 1 Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Бондаренка Євгена Сергійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СРПП № 1 Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції Бондаренка Євгена Сергійовича серії БАА № 422881 від 23.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі -закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Відповідач: поліцейський СРПП № 1 Первомайського ВП ГУНП в Харківській області, старший сержант поліції Бондаренко Євген Сергійович 64105, Харківська область, м.Первомайський, вул. Харківська,1.

Суддя: С. В. Библів