Справа № 120/4406/19-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Вінниця

18 травня 2020 р. Справа № 120/4406/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

секретаря судового засідання Литвина Д.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача Гук І.А.,

представника третьої особи Парвадова С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Агрономічної сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2

про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги, мотивовані протиправністю рішень 47 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради від 21.11.2019 року, якими відмовлено ОСОБА_1 у погодженні меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08.01.2020 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року клопотання задоволено. Вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії, шляхом зупинення дії рішення 47 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради від 21.11.2019 року №406, яким надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,0026 га під будівництво індивідуального гаража в АДРЕСА_2 до набрання чинності рішення у даній справі.

28.01.2020 року надійшли пояснення представника третьої особи Гордієнко Н.М., у яких останній зазначає, що його довірителька з позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується тому, що в разі задоволення позову буде порушено її право власності на нерухоме майно, яке охороняється ст. 41 Конституції України та вимогами Цивільного кодексу України, оскільки на земельній ділянці, на яку претендує позивачка, розташований гараж АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Цього ж дня, до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому представника Агрономічної сільської ради, просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що ОСОБА_2 подала необхідні документи в тому числі витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно, відтак Рішення №406 від 21 листопада 2019 року 47 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під будівництво індивідуального гаража в с. Агрономічне та Рішення №449 від 21 листопада 2019 року 47 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради «Про погодження меж земельної ділянки» прийнято без порушень та на підставі чинного законодавства.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року відкладено підготовче судове засідання на 10 лютого 2020 року о 10:00 год. у залі судового засідання №4 Вінницького окружного адміністративного суду.

03.02.2020 року надійшла відповідь на відзив, у якому представником позивача зазначено, що викладені у відзиві на позовну заяву доводи безпідставні та необґрунтовані з огляду на те, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає та затверджується серед іншого сільськими радами за наявності на те правових підстав. Натомість у рішенні, що 47 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради Вінницької області 21.11.2019 року, жодного обґрунтування винесеного рішення, крім посилання на ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", надано не було, тому обґрунтування причин відмови не заслуговують на увагу.

У ході судового засідання судом поставлено на розгляд питання про закриття провадження у справі та скасування заході забезпечення позову.

У судовому засіданні представник позивача щодо закриття провадження поклався на розсуд суду.

Представники відповідача та третьої особи - підтримали позицію суду та просили закрити провадження у справі та скасувати заходи забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У свою чергу, пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, за приписами пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Як видно з адміністративного позову, позивач з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення 47 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради від 21.11.2019р №406 та рішення 47 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради від 21.11.2019 року №449;

- зобов`язати Агрономічну сільську раду розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 30.11.2017 року та прийняти рішення, яким погодити межі земельної ділянки згідно із технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, розробленої ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс».

Суд зазначає, що у даній справі спір пов`язаний з реалізацією земельних прав громадян, зокрема, права на речове право, яке виникло у третьої особи на підставі дій суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації земельної ділянки, правомірність набуття якого оспорюється позивачем. Право, за захистом якого звернувся до суду позивач, виникає із земельних правовідносин.

Відтак, на думку суду, оскарження права власності на земельну ділянку не є публічним, а приватно-правовим. Держава, юридичні особи публічного права, можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

За змістом статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

У порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 2, частина 1 статті 19 ЦПК України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Земельні спори - особливий різновид спорів, що стосується земельних прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на землю.

Такі спори є земельними (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зазначений спір не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому, його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим, провадження по даній справі підлягає закриттю.

При цьому, відповідно до положень статті 239 КАС України, суд роз`яснює позивачу, що даний спір належить до юрисдикції загального місцевого суду та підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Нормами ч.1, ч. 6 ст. 157 КАС України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Оскільки, суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі, також необхідно скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року в адміністративній справі №120/4406/19-а.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 157, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити, що спір стосовно зазначених позовних вимог може бути вирішений за правилами цивільного судочинства, а саме, Вінницьким районним судом Вінницької області.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року в адміністративній справі №120/4406/19-а.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок з Державного бюджету України.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: