Справа № ЗП-11/20
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2020-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
УХВАЛА

27 травня 2020 р. м. ХерсонСправа № ЗП-11/20

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

27.05.2020 р. до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить:

- зупинити дію рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора "Про неуспішне проходження заявником атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" № 218 від 09.04.2020 р. - до набрання рішенням суду законної сили;

- заборонити прокуратурі Херсонської області вчиняти дії, спрямовані на виконання рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора "Про неуспішне проходження заявником атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора" № 218 від 09.04.2020 р. стосовно заявника, а саме: звільнення його із займаної посади та з органів прокуратури - до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заяви зазначає, 09.04.2020 р. Другою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора прийнято рішення № 218 "Про неуспішне проходження заявником атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора", відповідно до якого ОСОБА_1 не допущено до проходження наступних етапів атестації, так як за результатами проходження тестування на загальні здібності та навички набрав 39 балів, що на 31 бал менше від прохідного балу. Вказане рішення направлено на адресу прокурора Херсонської області для прийняття рішення про звільнення з посад прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію, у тому числі і ОСОБА_1 . Вважає рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 09.04.2020 р. № 218 протиправним, оскільки при його винесенні не враховано його стан здоров`я. Неодноразово звертався до Офісу Генерального прокурора України із заявами про надання можливості перездати іспит, але йому було відмовлено. Реалізація рішення від 09.04.2020 р. № 218 станом на день подання даної заяви до суду ще не відбулася, але може призвести до його звільнення з органів прокуратури України. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких має намір звернутися до суду.

При вирішенні даної заяви суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися в суд, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено в п.30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 р. у справі № 826/14951/18).

Значення інституту забезпечення позову полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 р. у справі № 826/10936/18).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У контексті співмірності суди також повинні перевіряти не тільки співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, а й надавати оцінку порушеному праву позивача, про захист якого він просить.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч.2 ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача (заявника) із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суддя зазначає, що до заяви про забезпечення позову не додано належних та допустимих доказів щодо протиправності рішення № 218 кадрової комісії від 09.04.2020 р. про неуспішне проходження атестації Антощуком М.П. Сама ж лише незгода заявника із рішенням (діями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Крім того, обраний позивачем спосіб забезпечення позову фактично спрямований на те, щоб прокуратура Херсонської області не виконувала рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур до розгляду судом позовної заяви про оскарження рішення кадрової комісії.

Підставою позову, з яким заявник має намір звернутися, є неправомірність та безпідставність прийняття Другою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур рішення від 09.04.2020 р. № 218 про неуспішне проходження ним атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

В той же час, заявлена ОСОБА_1 заява спрямована на те, щоб суд заборонив посадовим особам прокуратури Херсонської області вчиняти дії, які по суті зумовлять остаточне припинення трудових відносин із заявником внаслідок реалізації дискреційної компетенції.

Предметом позову, який заявник має намір подати до Херсонського окружного адміністративного суду, є рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур 09.04.2020 р. № 218 про неуспішне проходження заявником атестації за результатами складення іспиту.

Згідно пп.2 п.19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-ІХ прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Варто зауважити, що підставою для припинення трудових відносин є рішення керівника обласної прокуратури, відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.11 Закону України "Про прокуратуру".

В той же час, не може бути забезпечено позов шляхом заборони вчиняти дії щодо виконання прокуратурою Херсонської області рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, оскільки відповідні рішення/дії не є предметом оскарження у цій справі, а згідно п.5 ч.3 ст.151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення. Адже на момент звернення ОСОБА_1 із даною заявою, з боку прокуратури Херсонської області не порушено його права та інтереси. Превентивна ж мета, про яку просить заявник в межах предмету даного спору, не дозволяє суду застосовувати забезпечувальні заходи.

Також суддя зауважує, що заявником не надано жодного доказу (обґрунтування) того, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду або суттєво його ускладнити.

Крім цього, оцінюючи доводи заявника, суд зазначає, що законодавство передбачає ефективні засоби відновлення в судовому порядку прав незаконно звільненої особи, а саме: 1) рішення суду про поновлення на посаді підлягає до негайного виконання; 2) звільнення особи, яка займає посаду незаконно звільненого працівника у випадку задоволення позову про поновлення на роботі; 3) за весь час вимушеного прогулу на користь незаконно звільненої особи стягується середній заробіток; 4) у випадку затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді особа вправі позиватися про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

За таких обставин в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.150-157, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її підписання, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відповідно до внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 р. № 540-ІХ змін у розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України, строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.І. Бездрабко