Справа № 200/2975/20-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. Справа№200/2975/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що по досягненню пенсійного віку він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, разом з якою подав необхідний пакет документів. Проте відповідач своїм рішенням № 258 від 11.10.2019 року відмовив в призначені пенсії з посиланням на відсутність необхідного 25-річного стажу, не зарахувавши до страхового стажу період роботи з 23 квітня 1984 року по 31 грудня 1998 року на посаді слюсаря механосборочних робіт в «Ясинуватському машзаводі ім. 60-річчя СРСР» (після реорганізації АОО «Ясинуватський машзавод») яке мотивоване тим, що мною не додано Наказ про перейменування підприємства.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням, оскільки Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року не передбачає наслідків для особи щодо якої вона складена, порушення порядку ведення трудової книжки. Крім того відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04,1993 року №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Оскільки в трудовій книжці позивача маються відповідні записи про роботу в спірний період, ОСОБА_1 вважає дії відповідача протиправними, оскільки відмова в призначені пенсії є формальна та не відповідає документам та обставинам справи. Вказане порушує конституційне право на пенсійне забезпечення, на підставі чого позивача просив:

- рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 жовтня 2019 року № 258 про відмову у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визнати незаконним та скасувати;

- зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального страхового стажу період роботи з 23 квітня 1984 року по 31 грудня 1998 року на посаді слюсаря механосборочних робіт в «Ясинуватському машзаводі ім. 60-річчя СРСР» (після реорганізації АОО «Ясинуватський машзавод») та повторно розглянути заяву від 07 жовтня 2019 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач дійсно 07.10.2019 року звертався із заявою № 600 про призначення пенсії за віком за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 23 квітня 1984 року по 31 грудня 1998 року в «Ясинуватському машзаводі ім. 60-річчя СРСР» з підстав відсутності запису про реорганізацію вказаного підприємства, що суперечить положенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року.

Довідки на підтвердження відповідного стажу роботи позивачем не надано. Таким чином, страховий стаж позивача, з урахуванням відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, склав 23 роки 8 днів.

За таких обставин позивачу відмовлено в призначені пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

З наведених підстав відповідач вважає що діяв в межах існуючого законодавства та просив у задоволенні позову відмовити.

З`ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

Відповідно до довідки від 10.11.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2 (а.с.8).

07.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 600 про призначення пенсії (а.с.32-33). Рішенням від № 258 від 11.10.2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки не зараховано період роботи з з 23 квітня 1984 року по 31 грудня 1998 року в «Ясинуватському машзаводі ім. 60-річчя СРСР» в зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію вказаного підприємства (а.с. 9-10, 51-53).

Правовою підставою у рішенні відповідача вказано лише Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині необхідності наявності страхового стажу не менше 25 років.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем надана копія трудової книжки серії № НОМЕР_3 , виданої 28.10.1976 року (а.с.11-19).

Трудова книжка позивача має наступні записи про роботу позивача в Ясинуватському машзаводі імені 60-річчя СРСР:

№ 13 - 23.04.84 року прийнятий слюсарем механозборочних робіт по першому розряду в механозборочний цех №4 в (підстава Наказ №264 від 23.04.1984 року);

№ 14 - 26.02.1991 року переведений слюсарем механозборочних робіт 3-го розряду в механозборочний цех №4 (підстава Наказ №133 від 26.2.91);

№ 15 - 21.04.1992 року переведений слюсарем механозборочних робіт 4-го розряду в механозборочний цех №4 (підстава Наказ №268 від 22.4.92);

№ 16 - запис щодо реорганізації АП «Ясинуватський машзавод» в АОО «Ясинуватський машзавод», згідно Наказу від 17.01.1995 року № 17.

№ 17 - 11.09.2009 року звільнення за переведенням в ТОВ «ЯМЗ» згідно наказу №146.

Зазначені записи в трудовій книжці містять відповідні посилання на номери наказів, печатку підприємства та підписи відповідальної особи.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам з урахуванням наданих суду доказів, суд зазначає про таке.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно правового регулювання спірних відносин суд вказує, що абзацом першим частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менші ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до приписів частини 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до статті 62 Закон №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.6, 1.7 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до підпункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (підпункт 2.4 Інструкції № 58).

Відповідно до підпункту 1.5. Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 4 вказаної Постанови КМУ №301 встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

З положень вказаних нормативних актів випливає, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності не передбачено.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Оскільки окрім норм, які було порушено при підрахунку стажу рішення від 11 жовтня 2019 року №258, про відмову в призначені пенсії, вказано лише Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині необхідності наявності страхового стажу не менше 25 років, відповідач, приймаючи спірне рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Вказану позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

З урахуванням того, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, в якій записи про прийняття та звільнення з роботи позивача засвідчено печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, неточності, що містяться в трудовій книжці позивача не можуть бути підставою для обмеження в реалізації конституційного права особи на соціальний захист. Оскільки інших можливостей підтвердження спірного трудовий стажу не існує, суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами відмову у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 23 квітня 1984 року по 31 грудня 1998 року в «Ясинуватському машзаводі ім. 60-річчя СРСР» (після реорганізації АОО «Ясинуватський машзавод»).

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнати протиправним та скасування рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 жовтня 2019 року № 258 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву № 600 від 07.10.2019 року про призначення пенсії позивачу з урахуванням викладених в судовому рішенні висновків

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 840, 80 грн., наведена сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (86020, Донецька область, смт. Очеретине, м-н Гідростроітелів, буд. 12, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 жовтня 2019 року № 258 про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 07 жовтня 2019 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням викладених в судовому рішенні висновків щодо зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 23 квітня 1984 року по 31 грудня 1998 року на посаді слюсаря механосборочних робіт в «Ясинуватському машзаводі ім. 60-річчя СРСР» (після реорганізації АОО «Ясинуватський машзавод»).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (86020, Донецька область, Ясинуватський район, смт. Очеретине, м-н Гідростроітелей, 12, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25 травня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов