Справа № 380/3331/20
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3331/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, в якому просить:

- визнати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 61865831 протиправною та скасувати її;

- вирішити питання про судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни перебуває виконавче провадження ВП № 61865831, у якому позивач є боржником. В межах виконавчого провадження ВП № 61865831 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає, що зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження винесена відповідачем з порушенням приписів статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження ВП № 61865831 відкрито не за місцем проживання, перебування чи знаходженням майна боржника, з порушенням правил територіальної діяльності. Обґрунтовуючи наведене, позивач звертає увагу на те, що частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Зазначає про те, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 . Зауважує, що відповідач, зважаючи на приписи Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» має право на ведення незалежної професійної діяльності у виконавчому окрузі міста Києва. Таким чином, на думку позивача, на момент винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 у відповідача були відсутні докази того, що адреса реєстрації боржника здійснена у виконавчому окрузі міста Києва, а відтак правових підстав для винесення спірної постанови відповідач не мав.

Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

Також у позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. Вказує, що під час підготовки до розгляду справи ним були понесені витрати на залучення спеціаліста у галузі права для написання позовної заяви та вчинення інших процесуальних дій, орієнтований розмір яких складає 5000,00 грн. Зазначає, що вказані витрати підтверджуються копією договору про надання юридичних послуг, актом виконаних робіт та прибутковим касовим ордером.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Зазначає, що у виконавчому написі № 7067 від 04 квітня 2020 року, виданому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., на підставі якого винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 вказано, що місцем проживання боржника - ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . Тобто, на думку відповідача, виконавчим документом чітко встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва.

Також відповідач зазначає, що приватним виконавцем перевірено виконавчий документ на відповідність вимогам чинному законодавству України. Так, при прийнятті до виконання зазначеного виконавчого документу не було виявлено жодної з передбачених законом підстав для його повернення стягувачу чи відмови у відкритті виконавчого провадження. Крім того, відповідач зауважує, що в заяві про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса також зазначено, що місцем проживання боржника є АДРЕСА_2 .

Таким чином, на думку відповідача, оскільки до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни надійшов виконавчий документ - виконавчий напис № 7067 від 04 квітня 2020 року, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Саме тому відповідач вважає, що під час винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 від 17 квітня 2020 року він не порушив норми статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», а тому така постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Щодо заявленої вимоги стягнення витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що така вимога є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки розмір витрат позивача не підтверджено згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги. Вказує, що документи, подані представником позивача є розрахунковими, вони не являються доповненнями до договору та не замінюють собою його умови щодо порядку обчислення гонорару, вартості послуг, які у договорі відсутні. Крім того, у договорі про надання адвокатом правничої допомоги не зазначено конкретного номеру судової справи за яким адвокат надає вказану правничу допомогу позивачу. Також відповідач вважає, що гонорар за справу можна стягнути з відповідача лише якщо отримувачем у платіжному дорученні є адвокат, а не фізична особа-підприємець і в договорі про надання правової допомоги зазначено конкретний номер судової справи.

У зв`язку з вищенаведеним, в задоволенні адміністративного позову просить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 12 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 12 травня 2020 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни належним чином засвідчені копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 61865831, доказів повідомлення позивача щодо винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження № 6186583, виконавчого напису нотаріуса на підставі якого відповідачем прийнято спірну постанову про відкриття виконавчого провадження № 6186583.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

04 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 7067 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1525022 від 29 вересня 2018 року у сумі, яка становить 16256,00 грн.

17 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною на підставі виконавчого напису № 7067 від 04 квітня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в сумі 16256,00 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831.

Не погоджуючись з вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 від 17 квітня 2020 року, вважаючи, що така прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження» позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 від 17 квітня 2020 року протиправною та просить її скасувати, оскільки, на його думку, відповідачем при відкритті виконавчого провадження не дотримано вимоги частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» в частині прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа за місцем проживання, перебування чи місцезнаходженням майна боржника - фізичної особи.

Щодо строку звернення до суду суд зазначає наступне.

В ухвалі судді від 12 травня 2020 року про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі вказано про те, що питання щодо строку звернення до суду буде розглянуто судом після надходження витребуваних документів.

В позовній заяві позивач зазначає, що 25 квітня 2020 року йому стало відомо про те, що приватним виконавцем Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61865831 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про звернення стягнення заборгованості. Вказує, що 27 квітня 2020 року звернувся до відповідача із запитом на отримання копії зазначеної постанови, проте відповіді на свій запит не отримав. Стверджує, що доказом того, що він дізнався про своє порушене право спірною постановою саме 25 квітня 2020 року є долучена до матеріалів справи копія договору про надання юридичних послуг №25/04 від 25 квітня 2020 року, а також Витяг (інформація) з Єдиного реєстру боржників від 25 квітня 2020 року, яка свідчить про дату отримання інформації про наявне виконавче провадження. Звертає увагу на те, що об`єктивно не може дізнатись дату прийняття спірної постанови з відкритих джерел, оскільки в реєстрі боржників не зазначається дата прийняття рішення.

Зважаючи на вищенаведене, позивач вважає, що не пропустив строк звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Відповідно до частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пунктом першим частини другої статті 287 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з матеріалів справи спірна постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 прийнята 17 квітня 2020 року.

З даним адміністративним позовом до суду позивач звернувся (здав на пошту для скерування в суд, що підтверджується конвертом та відомостями сервісу відстеження поштових відправлень Укрпошти, трек-номер 361) 27 квітня 2020 року.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, позивач не пропустив встановлений пунктом першим частини другої статті 287 КАС України десятиденний строк звернення до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

За нормами частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України.

Пунктом першим частини другої статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Відповідно до частини першої, пункту четвертого частини другої статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно із частиною першою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Частиною другою статті 25 цього ж Закону передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

У відповідності до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм права вказує, що виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках, приватні виконавці. Приватні виконавці здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Водночас, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: 1) за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, або 2) за місцезнаходженням майна боржника.

На підставі відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців України суд встановив, що виконавчим округом приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни є місто Київ.

Відтак, з огляду на наведене, приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна має право вчиняти дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах міста Києва. Вчинення таких дій можливо у випадку, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи зареєстроване у місті Києві або ж майно боржника знаходиться у місті Києві.

Згідно із частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до абзацу п`ятого статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Абзацом дев`ятим статті 3 цього ж Закону визначено, що документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 24 листопада 1992 року по теперішній час зареєстрований у місті Соснівка, Львівської області, що підтверджується копією його паспорта, серії НОМЕР_1 (а.с.10). Про реєстрацію чи проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 в якості адреси боржника точних відомостей відповідачем чи стягувачем не наведено та відповідних підтверджуючих вказану обставину доказів не надано. Також матеріали справи не містять письмових доказів проживання позивача за вказаною адресою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у відповідності до договору про надання кредиту № 1525022 від 29 вересня 2018 року, за яким позивач є боржником та про звернення стягнення заборгованості на підставі якого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 7067 від 04 квітня 2020 року адреса позивача вказана за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_3 . Жодних інших адрес, в тому числі й адреси: АДРЕСА_2 у вказаному договорі не зазначено.

Також в матеріалах справи відсутні докази знаходження будь-якого іншого майна (рухомого та/або нерухомого), яке б належало позивачу у місті Києві.

Згідно наявної у матеріалах справи копії виконавчого напису № 7067 від 04 квітня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказана адреса місця реєстрації боржника ( АДРЕСА_3 ) зазначена також у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» № б/н від 07 квітня 2020 року про примусове виконання рішення.

Таким чином, при відкритті виконавчого провадження інформація про зареєстроване місце проживання позивача була відома відповідачу.

За таких обставин, судом не враховуються доводи відповідача про те, що у виконавчому написі № 7067 від 04 квітня 2020 року, вчиненому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., чітко зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, а саме, за адресою: АДРЕСА_7 , а відтак у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, оскільки факт проживання позивача за вказаною адресою не підтверджений жодними належними та допустимими доказами. Натомість, відомості про реєстрацію позивача за адресою: АДРЕСА_3 внесені до його паспорта громадянина України, що відповідає вимогам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а відтак, такі відомості є достовірними та офіційними.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження його майна, а в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про зареєстроване місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Крім того, відповідно до пункту десятого частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Вказана норма свідчить про те, що при відкритті виконавчого провадження на виконавця покладено обов`язок перевірити чи такий виконавчий документ пред`явлено до виконання за належним місцем виконання.

Однак, наведені обставини не були перевірені та враховані приватним виконавцем Дорошкевич Вірою Леонідівною під час прийняття оскаржуваної постанови, що дає підстави дійти висновку про прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 з порушенням норм чинного законодавства.

Положеннями частини п`ятої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих вик

Проте, приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна всупереч вищезазначеній нормі права, при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з офіційних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі чи достовірність місця проживання/перебування позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про порушення відповідачем приписів частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та наявність підстав для задоволення позову та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 від 17 квітня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірна постанова відповідача від 17 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831 не відповідає вимогам пункту першого частини другої статті 2 КАС України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

З приводу вимоги позивача щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною третьою статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Аналіз наведеної норми права вказує, що нею визначено вичерпний перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи. Докладніше кожна з категорій цих витрат конкретизована у статтях 134, 135, 137, 138 КАС України, зокрема:

1. витрати на професійну правничу допомогу (стаття 134 КАС України);

2. витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (стаття 135 КАС України);

3. витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз (стаття 137 КАС України);

4. витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, вчиненням інших процесуальних дій, підготовкою справи до розгляду (стаття 138 КАС України).

Крім того, слід наголосити, що встановлення законом вичерпного переліку судових витрат означає, що на присудження судом саме цих витрат у разі настання відповідних обставин (задоволення позову, залишення його без розгляду, чи закриття провадження у справі), а не будь-яких інших може розраховувати особа, що звернулася до суду з позовом.

У позовній заяві позивач зазначає, що сума понесених ним витрат по підготовці до розгляду справи становить 5000,00 грн. При цьому, як слідує зі змісту позовної заяви вказані витрати позивач відносить до категорії витрат, передбачених пунктом п`ятим частини третьої статті 133 КАС України «витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи».

Відповідно до частини першої статті 138 КАС України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано суду:

- копію договору про надання юридичних послуг №25/04 від 25 квітня 2020 року, укладеного між спеціалістом в галузі права фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Виконавець), що діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та ОСОБА_1 (Замовник).

Відповідно до підпункту 1.1 даного Договору в порядку та на умовах визначених цим Договором Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з підготовки процесуальних документів до Львівського окружного адміністративного суду щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження №61865831.

Підпунктом 1.2 цього ж Договору передбачено, що на підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається акт.

Відповідно до підпункту 2.1 договору про надання юридичних послуг №25/04 від 25 квітня 2020 року послуги надаються Виконавцем Замовнику шляхом: усного та письмового консультування; складання проектів необхідних процесуальних документів, претензій, клопотань, та позовних заяв; надання послуг щодо захисту інтересів Замовника в органах судової влади (представництва Замовника в загальних та господарських судах України).

Згідно із підпунктом 5.1 зазначеного Договору Замовник здійснює оплату за цим Договором в безготівковій формі дорученням на поточний рахунок Виконавця або іншим визначеним сторонами способом в тому числі шляхом здійснення готівкового платежу;

- копію акту приймання-передачі надання послуг № 1 від 27 квітня 2020 року до Договору про надання юридичних послуг № 25/04 від 25 квітня 2020 року відповідно до якого спеціаліст в галузі права фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (Виконавець), що діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з однієї сторони та ОСОБА_1 (Замовник) з іншої сторони склали цей акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг № 25/04 про наступне:

1. Виконавець надав, а Замовник прийняв юридичні послуги щодо юридичної консультації, підготовлення та передачі до суду процесуальних документів щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження № 61865831.

2. Вартість послуг Виконавця за цим Актом складає 5000,00 (п`ять тисяч) грн. Розрахунок вартості: проведення усної консультації - 2 години (1000,00 грн.); аналіз документів справи - 2 години (1000,00 грн.); підготовка позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження № 61865831 - 6 годин (3000,00 грн.);

- копію прибуткового касового ордера № 31 від 27 квітня 2020 року відповідно до якого фізична особа-підприємець ОСОБА_3 прийняв від ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 5000,00 грн. на підставі договору про надання юридичних послуг № 25/04;

- копію диплома спеціаліста серії НОМЕР_2 від 30 червня 2003 року відповідно до якого ОСОБА_3 закінчив у 2003 році Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

Враховуючи, що понесені витрати у розмірі 5000,00 грн. позивач відносить до категорії витрат, передбачених пунктом п`ятим частини третьої статті 133 КАС України, а саме «витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи», суд проаналізував подані позивачем документи на підтвердження таких витрат в контексті норм Кодексу адміністративного судочинства України, яким врегульовані питання щодо компенсації стороні витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи та дійшов висновку, що фактично позивачем заявлено вимогу про компенсацію витрат на правничу допомогу. За таких обставин, на думку суду, до вказаних правовідносин слід застосовувати відповідні норми Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовані питання саме компенсації стороні витрат на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених норм вказує, що Кодексом адміністративного судочинства не передбачено компенсацію витрат на професійну правничу допомогу спеціаліста (фахівця) у галузі права, а тому такі витрати не відшкодовуються.

Як вже встановлено судом позивач уклав договір про надання юридичних послуг № 25/04 від 25 квітня 2020 року зі спеціалістом в галузі права фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , який діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також долучив до матеріалів справи копію диплома спеціаліста серії НОМЕР_2 від 30 червня 2003 року відповідно до якого ОСОБА_3 закінчив у 2003 році Національну юридичну академію України імені Ярослава Мудрого і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

На підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд встановив, що ОСОБА_3 з 28 жовтня 2010 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює такі види діяльності: Код КВЕД 47.73 Роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (основний); Код КВЕД 70.21 Діяльність у сфері зв`язків із громадськістю; Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Однак, доказів того, що ОСОБА_3 є адвокатом та має право на здійснення адвокатської діяльності позивачем не надано. В Єдиному реєстрі адвокатів відомості про ОСОБА_3 , як адвоката також відсутні.

За таких обставин, враховуючи те, що Кодексом адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи і до такого переліку не входять витрати на професійну правничу допомогу спеціаліста (фахівця) у галузі права, у зв`язку з чим такі витрати не відшкодовуються та, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази надання професійної правничої допомоги позивачу адвокатом, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат по підготовці до розгляду справи у розмірі 5000,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції про сплату № 95064 від 27 квітня 2020 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., відтак, з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на користь ОСОБА_1 слід стягнути 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 287, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, оф. 71-А, м. Київ, 02002) про визнання протиправною та скасування постанови - задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 17 квітня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 61865831.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 840,80 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції про сплату № 95064 від 27 квітня 2020 року.

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат по підготовці до розгляду справи у розмірі 5000,00 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 22 травня 2020 року.

Суддя Клименко О.М.