Справа № 560/1479/20
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1479/20
РІШЕННЯ

іменем України

18 травня 2020 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування відмови, рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ч. 7 статті 37 Закону України «Про державну службу» (№3723-ХІІ);

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №79 від 20.12.2019 року у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби роботу в період з 19.01.1996 року по 17.12.2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити виплату для ОСОБА_1 пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ч.7-12 статті 37 Закону України «Про державну службу» (№3723-ХІІ) в розмірі 60% суми заробітної плати з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з дня подання заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії державного службовця з моменту звернення - 17.12. 2019 року відповідно до статті 37 Закону України « Про державну службу»;

- постанову суду в межах суми платежу за 1 місяць звернути до негайного виконання;

- покласти обов`язок на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протягом місяця подати до суду звіт про виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що у вересні 2017 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Коробовій Олені Миколаївні призначена пенсія по ІІ-групі інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наказом №178-о від 11.12.2019 ОСОБА_1 була звільнена з посади головного державного інспектора відділу комунікаційно-адміністративного забезпечення Управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС згідно п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Зазначила, що 17 грудня 2019 позивач письмово звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ. Однак, відповідач листом №44698-03 від 28.12.2019 та рішенням №79 від 20.12.2019 відмовив у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, мотивуючи тим, що з 1 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №899-VІІІ відповідно до якого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих і перехідних положень, та згідно документів пенсійної справи стаж роботи на посадах державної служби у ОСОБА_1 відсутній.

Вважає такі дії відповідача протиправними, тому звернулась в суд з вказаними позовними вимогами.

Ухвалою від 12.03.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що підстав для визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні ОСОБА_1 , пенсії по інвалідності відповідно до ч. 7 статті 37 Закону України «Про державну службу» (3723-ХІІ), визнання протиправним та скасування рішення про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 79 від 20.12.2019 року у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби роботу в період з 19.01.1996 року по 17.12.2019 рік, зобов`язання Головного управління Пенсійною фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити виплату для ОСОБА_1 пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ч. 7-12 статті 37 Закону України «Про державну службу» (3723-Х11) в розмірі 60% суми заробітної плати з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з дня подання заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії державного службовця з моменту звернення - 17.12.2019 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», постанову суду в межах суми платежу за 1 місяць звернути до негайного виконання та покладення обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протягом місяця подати до суду звіт про виконання постанови суду, немає. Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Також, від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із карантином. За результатами розгляду вказаного клопотання, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобіганню поширенню на території України короновірусу COVID-19", з метою запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 з 12.03.2020р. по 11.05.2020р. на всій території України встановлено карантин. Крім того, відповідно до заяви Голови Ради Суддів України щодо карантинних заходів, яка була розміщена 11.03.2020 на офійному веб-сайті Ради суддів України (http://rsu.gov.ua), розміщено звернення до громадян щодо утримання від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та щодо утримання від відвідин суду, якщо у громадян є ознаки будь-якого вірусного захворювання.

По даній справі судом не визнавалася обов`язкова участь сторін, а тому враховуючи зазначене, та достатність доказів у справі, суд вбачає за можливе розглянути справу без участі сторін та відмовити в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, дійшов висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0039189 від 18.03.2019 (переогляд) є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) та з 11.09.2017 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 23.07.1984, позивач у період роботи з 19.01.1996 року по 16.12.2019 року працювала на посадах у державних органах, які змінювали назву з подальшим їх правонаступництвом, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, ОСОБА_1 були присвоєні персональні та спеціальні звання. Так, зокрема 19.01.1996 року позивач призначена провідним спеціалістом по кадрах у Державний митний комітет України Хмельницький учбовий центр (наказ 3-ос від 19.01.1996 ), в подальшому призначена методистом у Державну митну службу України Хмельницький центр підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, у зв`язку з ліквідацією Державного митного комітету України. В квітні 2014 року позивач призначена на посаду головного спеціаліста відділу методичного супроводження та міжнародних зв`язків Міністерства доходів і зборів України Департамент спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Міндоходів, де працювала на різних посадах. 16.12.2019 ОСОБА_1 звільнена з посади головного державного інспектора відділу комунікаційно - адміністративного забезпечення Управління матеріального забезпечення (наказ №178-о від 11.12.2019).

17 грудня 2019 позивач звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Листом від 28.12.2019 року №44698/03 позивачу повідомлено, що з 1 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VIII, відповідно до якого втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993р. № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень. Крім того, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 20.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" №889, нормами якого не передбачено призначення даного виду пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п.2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п.10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст.37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч.10 ст.37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч.12 ст.37 Закону № 3723-XII).

Судом встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить понад 20 років, вона є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0039189 від 18.03.2019.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, тому позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст.37 Закону № 3723-XII.

Водночас, суд відкидає доводи відповідача про те, що до стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону №889 позивачу не зараховуються періоди роботи з 19.01.1996 по 16.12.2019, оскільки з 08.06.2000 ОСОБА_1 присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби І рангу», що не дає підстав для віднесення посади до відповідних категорій посад державної служби, з огляду на таке.

Державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Проходження державної служби посадовими особами органів митної служби є свого роду певним процесом, який складається з послідовних етапів, зокрема: 1) прийняття на службу; 2) безпосереднє проходження служби; 3) звільнення зі служби.

Відповідно до ст. 573 Митного кодексу України, посадовим особам митних органів присвоюються такі спеціальні звання: 1) дійсний державний радник митної служби; 2) державний радник митної служби I рангу; 3) державний радник митної служби II рангу; 4) державний радник митної служби III рангу; 5) радник митної служби I рангу; 6) радник митної служби II рангу; 7) радник митної служби III рангу; 8) інспектор митної служби I рангу; 9) інспектор митної служби II рангу; 10) інспектор митної служби III рангу; 11) інспектор митної служби IV рангу; 12) молодший інспектор митної служби. Положення про спеціальні звання посадових осіб митних органів, порядок присвоєння цих звань та їх співвідношення з рангами державних службовців, а також розміри надбавок до посадового окладу за спеціальні звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. Спеціальні звання митної служби присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 присвоєно персональні звання «Інспектор митної служби ІІІ рангу» (наказ Державного митного комітету України від 23.04.1996 №139к), «Інспектор митної служби ІІ рангу» (наказ Державної митної служби України від 18.05.1998 №211-к), «Інспектор митної служби І рангу» (наказ Державної митної служби України від 08.06.2000 №266-к), чергове спеціальне звання "Радник податкової та митної справи ІІІ рангу" (наказ ДФС України Департамент спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення ДФС від 21.08.2015 №60-о).

Окрім того, у трудовій книжці позивача міститься запис про те, що ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.

Також, судом враховано, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом (ст.344 Податкового кодексу України).

Відтак, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач у період роботи з 19.01.1996 року по 16.12.2019 року працювала на посадах у державних органах, які змінювали назву з подальшим їх правонаступництвом, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, ОСОБА_1 були присвоєні персональні та спеціальні звання, тому зазначені періоди слід зарахувати позивачу до стажу державного службовця.

Крім того, стосовно аргументів відповідача, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п.10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж.

Суд, вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 від 13 лютого 2019 року, а відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною 1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч.2 ст.50 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року заробітна плата державного службовця складається з: 1)посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що надбавка за інтенсивність праці, премія місячна, інші виплати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно ст.41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 червня 2018 року у справі № 345/376/17.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ч.7-12 статті 37 Закону України «Про державну службу» (№3723-ХІІ) в розмірі 60% суми заробітної плати з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з дня подання заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив і не довів правомірності своїх дій згідно з вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Приписами ч.1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Оскільки, присуджені виплати позивачу є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Водночас, вимога встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області подати протягом місяця суду звіт про виконання рішення суду не може бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, з вказаного положення слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є прерогативою суду і висновок про необхідність вчинення даної дії має робити виключно суд в провадженні якого знаходиться відповідна справа та за наслідками її розгляду.

В даному випадку, суд не вважає за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням винесеного рішення, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які вказували на те, що відповідач ухилятиметься від його виконання.

Оскільки, позивач на підставі Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України №79 від 20.12.2019 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 19.01.1996 року по 17.12.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 17 грудня 2019 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

В решті позову про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подати протягом місяця суду звіт про виконання рішення суду - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 травня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.М. Майстер