Справа № 460/2398/20
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2020 року м. Рівне №460/2398/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання дій неправомірними, скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - позивач), звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання неправомірними дій Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про накладення штрафу в сумі 10200грн від 12.03.2020 та її скасування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі № 460/1624/19, що набрало законної сили 03.12.2019, ОСОБА_1 з 01.09.2017 поновлено виплату пенсії. Доплата за період з 01.09.2017 по 31.12.2019 становить 40366,76грн. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, згідно якої суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На даний момент Урядом не прийнято відповідного Порядку який би регулював такі виплати. Відтак, відсутність нормативно-правового акту, який би регламентував підстави та механізм проведення таких виплат призвела до того, що Пенсійний Фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість виплати такої заборгованості. При цьому, такі виплати пенсій проводяться за рахунок коштів, виділених із Державного бюджету України. Позивач звернувся з листом до Пенсійного фонду України для виділення коштів на виконання таких судових рішень. Отже, Головним управлінням вживалися заходи щодо повного виконання рішення суду у даній справі та відсутні вина або умисел на навмисне невиконання в повному обсязі рішення суду тому відсутні підстави для застосування штрафу. Просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечив проти позовних вимог. Свої заперечення мотивує тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не виконало рішення суду, а тому відповідачем винесена постанова про застосування штрафу за невиконання рішення суду відповідно до норм чинного законодавства. Також зазначає, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Просить в задоволенні позову відмовити.

Позовна заява надійшла до суду 26.03.2020.

31.03.2020 ухвалою суду позов залишений без руху.

13.04.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову.

17.04.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27.04.2020 ухвалою суду судове засідання відкладено на 13.05.2020.

05.05.2020 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття у судове засідання всіх учасника справи, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши всі обставини, необхідні для вирішення даного спору, дослідивши наявні у справі докази, суд враховує наступне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/1624/19, що набрало законної сили 03.12.2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, задоволено частково. Визнано протиправною відмову Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2017 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01 вересня 2017 року. В позові в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії з 01 вересня 2017 року з урахуванням встановлених в подальшому чинним законодавством перерахунків пенсії та індексації пенсійної виплати відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 512,27грн (п`ятсот дванадцять гривень 27 коп.).

16.12.2019 Рівненським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист № 460/1624/19 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області поновити виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01 вересня 2017 року.

21.01.2020 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61033231.

20.02.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 5100грн. Одночасно боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

25.02.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом № 1700-08-9/3715 звернулося до Пенсійного фонду України з проханням виділити кошти (40366,76 гривень) для виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі 460/1624/19 за позовом ОСОБА_1 .

12.03.2020 відповідачем в межах ВП № 61033231 з виконання виконавчого листа від 16.12.2019 № 460/1624/19, прийнято постанову про накладення штрафу на юридичну особу - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, за невиконання рішення суду у справі № 460/1624/19.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.02.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу викладеної норми слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України (пункти 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункти 2, 4 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485).

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365, цей Порядок визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 18 цього ж Порядку, повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що станом на час винесення спірної постанови про накладення штрафу, окремого порядку здійснення соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, Кабінетом Міністрів України не прийнято.

Органи Пенсійного фонду України, як органи державної влади, в силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд уважає, що відсутність нормативно-правового акту, який би регламентував підстави та механізм проведення таких виплат призвела до того, що Пенсійний фонд України позбавлений правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень щодо здійснення соціальних виплат, які не виплачені за минулий період.

При цьому, Головне управління не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати виплату таких коштів. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, правові підстави відсутні.

Повторюючись, суд нагадує, що, 25.02.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом № 1700-08-9/3715 звернулося до Пенсійного фонду України з проханням виділити кошти (40366,76 гривень) для виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі 460/1624/19 за позовом ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд уважає, що відсутність порядку та відповідного механізму свідчить про поважність причини невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області судового рішення у справі № 460/1624/19, а тому в межах спірних правовідносин відсутні підстави для накладення штрафу. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Слід також звернути увагу і на те, що застосовуючи до боржника заходи відповідальності, державний виконавець в постанові про накладення штрафу не зазначив обставини, про які повідомив йому боржник, як про такі, що перешкоджають виконанню, і, відповідно, не надав їм жодної оцінки.

Сукупність зібраних у справі доказів доводить, що оскаржувана постанова головного державного виконавця не відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості, у зв`язку з чим є протиправною.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме: бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області є обґрунтованими, тому належать до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2102грн, сплачена відповідно до платіжного доручення від 07.04.2020 № 664, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області є структурним підрозділом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання даного позову в сумі 2102грн необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Керуючись статтями 241-246, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо винесення постанови про накладення штрафу в сумі 10200грн від 12.03.2020 протиправними.

Скасувати постанову Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 12.03.2020 про накладення штрафу у ВП № 61033231 у розмірі 10200грн.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, Львівська обл., м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102грн (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, 7; );

2) відповідач - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Замкова, 29; ).

Повний текст рішення складений 13 травня 2020 року.

Суддя Комшелюк Т.О.