Справа № 415/2272/20
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2272/20
Провадження № 2-а/415/258/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Доброреза Віталія Вікторовича (адреса для листування: АДРЕСА_4 ) в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Залівацького Олександра Віталійовича (місцезнаходження: вул. Штейгерська, буд. № 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 2260806 від 17 березня 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 березня 2020 року рядовим поліції Залівацьким О.В. було винесено постанову серії ЕАК № 2260806 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби та перед зупинкою позивач не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку.

Позивач вважає, що ним не порушувались правила дорожнього руху в час та за обставинами, що були зазначені в постанові. Зазначає, що інших доказів, крім відеозапису з нагрудної камери DSJX300086_BB0086 додано не було.

Крім того, позивач вважає постанову незаконною у зв`язку з порушенням відповідачем вимог ст. 36 КУпАП, оскільки постанова містить два склади правопорушення: керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби та не ввімкнення світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед зупинкою, а притягнуто позивача до відповідальності за одне, невідомо яке саме, правопорушення.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 31 березня 2020 року призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копії ухвали від 31 березня 2020 року було направлено позивачу та відповідачу в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Відповідач - інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Залівацький О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином. 14 квітня 2020 року через канцелярію Лисичанського міського суду Луганської області надійшло клопотання, в якому відповідач просив розглянути справу без його участі, у задоволенні позовних вимог -відмовити, долучив диск з відеофіксацією події.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Згідно оскаржуваної постанови ЕАК від № 2260806 від 17 березня 2020 року на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП; в постанові щодо складу правопорушення зазначено наступне:

17 березня 2020 року о 18 годині 39 хвилини за адресою: вул. ім. В. Сосюри 90 у м. Лисичанську Луганської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, перед зупинкою водій не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «а» ПДРУ, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. До позивача застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В графі «9 до постанови додаються» зазначено - відео з нагрудної камери DSJX300086_BB0086.

Розглядаючи справу по суті, суд робить наступні висновки.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 ст. 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 9.2 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач порушив правила дорожнього руху, оскільки 1) керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби; 2) не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед зупинкою транспортного засобу, однак позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням позивачем п. 9.2 «а» Правил дорожнього руху, а саме не ввімкнення світлового покажчику повороту відповідного напрямку.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів лише за порушення ними, зокрема, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

За наведеного нормативного регулювання, суд вважає обґрунтованими доводи позивача з приводу того, що правопорушення, зафіксовані інспектором в оскаржуваній постанові, повинні бути кваліфіковані з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП.

Крім того, з дослідженого відеозапису DSJX300086_BB0086 вбачається, що розгляду справи інспектором поліції здійснювався за такі правопорушення вчинені позивачам: 1) не працюючий габарит; 2) не освітлений державний номерний знак в темну пору доби; 3) не ввімкнений світловий покажчик повороту відповідного напрямку під час зупинки транспортного засобу. Поліцейським було встановлено вчинення позивачем кількох самостійних адміністративних правопорушень, які підлягають кваліфікації за різними статтями особливої частини КУпАП та мають самостійну санкцію, однак, постанова складена в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, містить два самостійні склади адміністративного правопорушення, а притягнуто до відповідальності позивача за один з них.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 за 19.12.2008 визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст. 283, 254 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які досилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази, надані відповідачем, в повній мірі підтверджують порушення позивачем п. 9.2 «а» Правил дорожнього руху, позивач не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед зупинкою транспортного засобу, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Однак, дослідивши докази, надані відповідачем, зважаючи на те, що суд дійшов переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд скасовує постанову через порушення відповідачем вимог ст. 36 КУпАП, оскільки зміст постанови не відповідає кваліфікації за вчинені правопорушення, та вважає необхідним направити справу відповідачу для нового розгляду.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позов представника позивача адвоката Доброреза Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Залівацького Олександра Віталійовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2260806 по справі про адміністративне правопорушення від 17 березня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд інспектору взводу № 1 роти № 3 батал ьйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядовому поліції Залівацькому Олександру Віталійовичу (місце знаходження: вул. Штейгерська, буд. № 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100).

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова