Справа № 200/4084/20-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 р. Справа№200/4084/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про:

- визнання протиправними дій щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком періоду роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року;

- зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком;

- зобов`язання призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком врахувавши до страхового стажу період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року, починаючи з дня звернення за пенсією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу 18.09.2019 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач при призначенні пенсії не врахував період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року, про що позивач дізнався з листа управління від 03.12.2019 року.

Підставою неврахування вказаного періоду роботи до страхового стажу стало не внесення інформації про перейменування підприємства, печаткою якого завірено підпис відповідальної особи при звільненні, яка не співпадає з назвою підприємства.

Надана позивачем довідка про перейменування ПАТ «Донецький металопрокатний завод» від 15.10.2019 року № 82/06 не прийнята до уваги, оскільки підприємство в дійсний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

Позивач не погоджується з такими діями управління, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 19 травня 2020 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Відповідачем надано письмовий відзив від 30.04.2019 року (а.с. 52-54). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що з 18.09.2019 року позивачу призначено пенсію за віком.

Період роботи з 01.01.1998 року по 10.12.2014 року враховано при призначенні пенсії за даними персоніфікації, а період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року не врахований, оскільки до трудової книжки роботодавцем не внесено інформацію про перейменування підприємства.

Довідка, надана позивачем містить штам та печатку підприємства, розташованого у м. Донецьку, тому не врахована управлінням.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 8-12). Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки внутрішньо переміщеної особи від 17.09.2019 року № 1426- позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 18.09.2019 року про призначення пенсії за віком (а.с. 57).

Розпорядженням від 25.09.2019 року позивачеві було призначено пенсію (а.с. 62). При цьому, період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року не зараховано, оскільки до трудової книжки роботодавцем - ПАТ «Донецький металопрокатний завод» не внесено інформацію про перейменування підприємства.

У трудовій книжці позивача від 14.09.1975 року (а.с. 15-20) по спірному періоду роботи наявні наступні записи:

- запис № 5 з 11.02.1977 року прийнята до відділу технічного контролю в якості контролера з прийому полуфабрикатів матеріалів та виробів на Донецький ордена Леніна і ордена Жовтневої Революції металургійний завод ім. В.І. Леніна;

- записи № 6 та 7 містять посади позивача, на яких вона працювала на вказаному заводі;

- запис № 8 містить інформацію про виділення металопрокатного виробництва зі складу Донецького металургійного заводу ім. В.І. Леніна;

- запис № 9 також містить посаду позивача, на якій вона працювала на вказаному заводі;

- запис № 10 з 11.01.1994 року Донецький металопрокатний завод реорганізований у ВАТ «Донецький металопрокатний завод»;

- записи № 11 та 12 містять дані про посади позивача на вказаному заводі.

- запис № 13 з 06.11.2014 року позивача звільнено, а запис засвідчено підписом уповноваженої особи та печаткою ПАТ «Донецький металопрокатний завод».

Тобто, по спірному періоду роботи є записи у трудовій книжці позивача. При цьому, позивача прийнято у 1977 році на роботу на Донецький ордена Леніна і ордена Жовтневої Революції металургійний завод ім. В.І. Леніна, а звільнено з цього ж підприємства як ПАТ «Донецький металопрокатний завод».

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу періоду роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з ч. 3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображений період роботи позивача з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року на підприємстві Донецький ордена Леніна і ордена Жовтневої Революції металургійний завод ім. В.І. Леніна, яке у подальшому було реорганізовано в ПАТ «Донецький металопрокатний завод».

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про реорганізацію підприємства - роботодавця, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Позивачем надано довідки ПАТ «Донецький металопрокатний завод» № 82/06 від 15.10.2019 року та № 18/06 від 30.03.2020 року про реорганізацію вказаного підприємства (а.с. 30-31). Вказані довідки завірені печатками українського зразку, до довідок надано виписку з протоколу № 14 загальних зборів акціонерів ВАТ «Донецький металопрокатний завод» від 15.12.2011 року про зміну найменування з ВАТ «Донецький металопрокатний завод» на ПАТ «Донецький металопрокатний завод» (а.с. 32). Вказаний протокол прийнятий до часу окупації міста Донецька.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, на який посилається відповідач в своєму рішенні, передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відтак, пункт 4.2 цього Порядку не зобов`язує відповідача проводити перевірку визначених в архівних чи уточнюючих довідках відомостей.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком врахувавши до страхового стажу період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року, починаючи з дня звернення за пенсією та зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку, суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

Належним способом захисту буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 18.09.2019 року № 7880 з дати первинного звернення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17.09.2019р. № 1426-: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 при призначені пенсії за віком періоду роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 18.09.2019 року № 7880 зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.02.1977 року по 31.12.1997 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 19 травня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки щодо апеляційного оскарження визначені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк дії карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова