Справа № 140/4361/20
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/4361/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.12.2019 № та №, від 24.02.2020 №, рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2020 №000211-32.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області проведена фактична перевірка позивача з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, за результатами якої складено акт перевірки від 11.11.2019 №03/49/32-01/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено: факт роздрібної торгівлі та зберігання пального без наявності ліцензій, чим порушено статтю 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; факт реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку, чим порушено підпункти 212.3.1-1, 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України; факт реалізації пального без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункового документу та порушення порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 200 грн., чим порушено пункти 1, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; до перевірки не надано документи про походження пального, факт реалізації якого встановлено перевіркою.

За результатами акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

1) від 05.12.2019 №, згідно із яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 401 грн., у тому числі 1 грн. за непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (далі РРО), 400 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку;

2) від 05.12.2019 №, згідно із яким до позивача застосована штрафна санкція на суму 510 грн. за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

3) від 24.02.2020 № про застосування штрафних санкцій в сумі 200 грн. за реалізацію пального без реєстрації платником акцизного податку;

Крім того, контролюючим органом прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2020 №000211-32 за факт роздрібної торгівлі пального без наявності ліцензії.

Зазначені податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій позивач вважає протиправними, оскільки він не здійснює реалізацію пального, не має будь-якого «автозаправного пункту», не зареєстрований платником акцизного збору та не здійснює розрахункових та касових операцій із застосуванням РРО. Крім того, вважає, що відповідачем протиправно призначено та проведено перевірку, так як у наказі на проведення перевірки від 01.11.2019 №907 відсутні підстави, визначені у пункті 80.2 статті 80 ПК України для проведення фактичних перевірок.

Також позивач зазначив, що рішенням Любешівського районного суду від 17.12.2019 у справі №162/867/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг) закрито провадження на підставі пункту першого 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у діях складу правопорушення. Крім того, рішенням Любешівського районного суду від 05.02.2020 у справі №162/911/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 164 КУпАП (провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону) закрито провадження на підставі пункту першого 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у діях складу правопорушення. Всі порушення зазначені в акті є похідними від факту реалізації пального.

Щодо ненадання документів на запит зазначив, що запит про надання документів не відповідає встановленим вимогам до вказаних документів, вручений позивачу 04.11.2019 о 16:50 зі строком виконання до 17:00 цього ж дня. Позивачем було надано відповідь про неможливість виконання запиту із поважних причин.

Відповідно до ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що 04.11.2019 на автозаправному пункті, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 контрольно-розрахунковою операцією придбано 8,05 л. дизельного палива за ціною 25грн. за 1 л. на загальну суму 200 грн. Факт продажу підтверджується наданими письмовими поясненнями, які були написані та підписані власноручно. Відтак, встановлені наступні порушення, а саме: не видача особі, яка отримувала послугу в обов`язковому порядку розрахункового документа встановленої форми на повну суму проведеної операції; порушено встановлений порядок обліку товарних запасів за місцем їх реалізації; не надано прихідні документи на походження дизельного пального, яке було придбане перевіряючими під час перевірки; встановлено факт роздрібної торгівлі та зберігання пального без наявності ліцензії. ФОП ОСОБА_1 не зареєстрований платником акцизного податку контролюючим органом за місцем проживання фізичної особи - підприємця та як суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі у контролюючому органі за місцем знаходження пункту продажу пального.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування фінансових санкцій його вдруге намагаються притягнути до юридичної відповідальності за ті ж самі дії. Постановами Любешівського районного суду Волинської області, які набрали законної сили, не встановлено факту порушення 04.11.2019 ОСОБА_1 порядку проведення розрахунків, а саме: реалізації пального без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункового документу, недотримання порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, всупереч пунктам 1, 2, 3, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та реалізації дизельного пального без ліцензії всупереч вимогам Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а відтак вказані обставинами не потребують доказування.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зазначив, що обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі. Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов`язковою для адміністративного суду.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю з наступних мотивів та підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт господарської діяльності з 17.04.2006, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 № НОМЕР_3 (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_4 , витягу з реєстру платників єдиного податку позивач застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а саме: є платником єдиного податку другої групи (а.с.18-19).

Судом встановлено, з 04.11.2019 по 11.11.2019 на підставі наказу від 01.11.2019 №907 працівниками ГУ ДПС у Волинській області проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань додержання вимог Податкового кодексу України, законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про оплату праці», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління національного банку України від 29.12.2017 №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу законів про працю України у місці здійснення розрахунків за пальне за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 04.11.2019 (дата реєстрації акта перевірки - 11.11.2019) №03/49/32-01/ НОМЕР_1 (бланк №008343) (далі акт перевірки) (а.с.23-24).

Як слідує із даного акта, перевіркою встановлено наступні порушення:

- факт роздрібної торгівлі та зберігання пального без наявності ліцензій, чим порушено статтю 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»;

- факт реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку, чим порушено підпункти 212.3.1-1, 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України;

- факт реалізації пального без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі розрахункового документу та порушення порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації станом на 04.11.2019 на загальну суму 200 грн., чим порушено пункти 1, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- до перевірки не надано документи про походження пального, факт реалізації якого встановлено перевіркою, чим порушено статті 44, 85 Податкового кодексу України.

ФОП ОСОБА_1 18.11.2019 подавав до ГУ ДПС у Волинській області заперечення на акт перевірки, однак відповідач листом від 02.12.2019 повідомив позивача про відхилення його аргументів (а.с.25-29).

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято:

1) податкові повідомлення-рішення:

- від 05.12.2019 №, згідно із яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 401 грн., у тому числі 1 грн. за не проведення розрахункових операцій через РРО, 400 грн. за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку (а.с.30);

- від 05.12.2019 №, згідно із яким до позивача застосована штрафна санкція на суму 510 грн. за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (а.с.31);

- від 24.02.2020 № про застосування штрафних санкцій в сумі 200 грн. за реалізацію пального без реєстрації платником акцизного податку (а.с.40);

2) рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2020 №000211-32 в розмірі 250 000 грн. за факт роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії (а.с.42).

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленням-рішеннями та рішенням про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.

Так, пунктом 80.1 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки слугувало звернення жителя смт. Любешів ОСОБА_2 про порушення порядку проведення розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93).

Відтак, твердження позивача про порушення відповідачем вимог законодавства щодо призначення перевірки позивача є безпідставним та спростованим матеріалами справи.

Пунктом 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно із пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач копію наказу на перевірку від 01.11.2019 №907 та направлень на перевірку від 01.11.2019 №001018 та №001019 отримав 04.11.2019 о 13:40, що підтверджується його підписом на зазначених направленнях (а.с.69).

Таким чином, контролюючим органом дотримано вимоги законодавства щодо проведення фактичної перевірки.

Щодо виявлених під час перевірки порушень позивачем вимог законодавства суд зазначає наступне.

Згідно із підпунктом 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 1 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2019 №408 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового» (далі Порядок №408) суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників акцизного податку з 1 липня 2019 р., зобов`язані до 1 липня 2019 р. зареєструватися як платники акцизного податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники акцизного податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Пунктом 4 Порядку №408 встановлено, що юридичні особи (зокрема юридичні особи, що ведуть облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи) та фізичні особи підприємці, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники акцизного податку до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Відповідно до підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового. Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Пункт 117.3 статті 117 ПК України передбачає, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР) реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Згідно із пунктом 8 статті 9 Закону №265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім підакцизних та технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) особами, які отримали пільговий торговий патент для продажу товарів (надання послуг) відповідно до Кодексу.

Відповідно до пункту 1, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законам, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Пункт перший статті 17 Закону №265/95-ВР передбачає, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів (господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Згідно із статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таки вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Частинами першою, другою статті 17 вказаного Закону передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривен.

Як вбачається з акта перевірки, 04.11.2019 на автозаправному пункті, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність СГД ОСОБА_1 контрольно розрахунковою операцією придбано 8,05 л. дизельного палива за ціною 25 грн. за 1 л. на загальну суму 200 грн. Факт продажу підтверджується наданими письмовими поясненнями, які були написані та підписані власноручно. Згідно пояснення від 04.11.2019 «04.11.19р. о 13 год. 40 хв. « ОСОБА_3 із яким у мене укладено угоду працевлаштування було відпущено 8,05л. дизельного палива по 25 грн. за літр на суму 200 грн. Касовий апарат та ліцензії на продаж пального відсутні так, як дизельне паливо використовується для власних потреб». В додатковому поясненні від 04.11.19р. яке надано в 17год.25хв. в.о. начальнику ГУ ДПС у Волинській області Кондратюку С.В. ФОП ОСОБА_1 підтверджуєте факт продажу «... під час перевірки мій працівник ОСОБА_3 із незрозумілих мені причин продав комусь певну кількість літрів пального за гроші суму яка мені не відома. Я підприємець, згідно КВЕД займаюся вантажним транспортом та перевезеннями. Маю два авто великогабаритних які заправляю в себе, тому, що в Любешові на заправках не завжди є солярка. ОСОБА_4 продав солярку комусь на сторону я не знаю, я його на це не уповноважував...».

Частиною першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження викладених у акті перевірки обставин відповідачем надано суду лише копію додатку №1 до акта перевірки від 11.11.2019, пояснень позивача від 04.11.2019, запиту про надання документів, акту №620/03-20-05-04 від 11.11.2019 про ненадання документів (а.с.70-74). Інших доказів на підтвердження викладених у акті перевірки обставин відповідачем суду не надано (пояснень ОСОБА_3 щодо факту продажу ним пального, документів щодо вилучення під час перевірки придбаного пального та коштів у розмірі 200 грн. тощо).

Разом з тим, рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 17.12.2019, яке набрало законної сили 28.12.2019, у справі №162/867/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг) закрито провадження у справі на підставі пункту першого 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення (а.с.47-49).

Також рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 05.02.2020, яке набрало законної сили 18.02.2020, у справі №162/911/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 164 КУпАП (провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону) закрито провадження на підставі пункту першого 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу у діях правопорушення (а.с.50-51).

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З наведеної норми слідує, що обов`язковою для суду, який розглядає справу, є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Разом із тим дана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої прийнято постанову.

Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

З огляду на наведене суд бере до уваги обставини, встановлені постановами Любешівського районного суду Волинської області від 17.12.2019 та від 05.02.2020, які набрали законної сили, щодо відсутності у діях позивача складу протиправного діяння у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 155-1 КУпАП (порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг), та адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП (провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону).

Таким чином, матеріалами справи не доведено належними та допустимими доказами факт продажу позивачем дизельного палива, а тому висновки контролюючого орану про порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», підпунктів 212.3.1-1, 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, пунктів 1, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є неправомірними та не можуть бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за вказані порушення.

Відтак, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 05.12.2019 №, від 24.02.2020 № та рішення про застосування фінансових санкцій від 27.02.2020 №000211-32 є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 510 грн. за ненадання платником податків відповідачу оригіналів документів чи їх копій відповідно до податкового повідомлення-рішення від 05.12.2019 № суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 121.1 статті 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Як вбачається із запиту про надання документів від 04.11.2019, у ньому встановлено термін для надання документів до 17 год. 00 хв. цього ж дня, в той час як сам запит було отримано позивачем 04.11.2019 о 16 год. 57 хв., про що останнім зроблено відповідний запис на запиті (а.с.21). Отже, відповідачем було надано позивачу завідомо неможливий строк для виконання запиту.

У зв`язку з ненаданням позивачем документів на запит працівниками ГУ ДПС у Волинській області складено акт №620/03-20-05-04 від 11.11.2019 про ненадання документів (а.с.74).

Згідно із пунктом 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

З наведеного вбачається, що складений працівниками ГУ ДПС у Волинській області акт про ненадання документів (їх копій) повинен бути підписаний посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником, а у разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому повинен бути зроблений відповідний запис.

Однак складений акт №620/03-20-05-04 від 11.11.2019 про ненадання документів підписаний лише посадовими особами відповідача та не містить підпису позивача або запису про його відмову від підписання.

Крім того, як слідує із вказаного акта, позивачем не надано документів щодо походження дизельного пального, що реалізовувалось працівникам ГУ ДПС у Волинській області під час контрольної закупки. Разом з тим, матеріалами справи не підтверджено факт продажу позивачем пального, а відтак позивач не може нести відповідальність за ненадання вказаних документів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 05.12.2019 № є також протиправним та підлягає скасуванню, а відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2511,11 грн., сплачений відповідно до квитанції від 19.03.2020 №0.0..1 (а.с.15).

Керуючись статтями 243 - 246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 05 грудня 2019 року № та №, від 24 лютого 2020 року №, рішення Головного управління ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 27 лютого 2020 року №000211-32.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 9, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (44255, Волинська область, Любешівський район, село Седлище, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2511 (дві тисячі п`ятсот одинадцять) гривень 11 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок набрання законної сили рішенням та його апеляційного оскарження застосовується з врахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України.

Суддя В.В. Дмитрук