Справа № 185/401/20
Суддя: Юдіна С. Г.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/401/20
Провадження № 2-а/185/17/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Садовського Костянтина Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Садовського Костянтина Сергійовича, у якій просив суд: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1959767 від 10.01.2020 року винесену інспектором роти 1 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області Садовським К.С. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. через відсутність складу адміністративного правопорушення.

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 15.01.2020 року по пошті отримав постанову серії ЕАК № 1959767 від 10.01.2020 року про притягнення його до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. У постанові відповідачем зазначено, що він позивач, керуючи транспортним засобом HUNDAI SONATA н.з. НОМЕР_1 перевищив швидкість на 27 км/год та не пред`явив документи, чим порушив п. 2.4 а ПДР. Крім того, у постанові зазначено, що позивач відмовився підписувати дану постанову, однак постанова у його присутності не складалась, свідки відмови у підписанні постанови - відсутні. Дійсно 10.01.2020 року рухаючись на своєму авто з м. Дніпро до м. Павлоград в районі пляжу «Новоселиця» він був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому що він перевищив швидкість на 27 км/год. Він заперечив, що співробітники поліції отримали докази не в автоматичному режимі фіксації правопорушень, не встановили знаки про те, що застосовуються технічні прилади відео та фото фіксації. Інспектором не було надано вмотивованих доказів про вчинення правопорушення. З перевищенням швидкості він не погодився та зазначив працівникам поліції що ними порушено вимогу ЗУ «Про національну поліцію» оскільки у них не було підстав для зупинки його транспортного засобу. Про складену постанову дізнався коли отримав її по пошті. Протокол про адміністративне правопорушення начебто вчинений ним відсутній в реєстрах, отже докази вчинення ним правопорушення відсутні.

Відповідачем було надано до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого, зазначено, що 10.01.2020 року близько 15.30 год. позивач керуючи автомобілем HUNDAI SONATA н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку, що встановлює максимальне обмеження швидкості руху 70 км/год., рухався зі швидкістю 97 км/год. У зв`язку з чим, транспортний засіб було зупинено, позивачу повідомлено причину зупинки, надано для ознайомлення фактичні дані створені за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucam та запропоновано надати документи. Первинне правопорушення позивача кваліфікувалося за ч. 1 ст. 122 КУпАП у ході підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем було вчинено правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки позивач відмовився надати документи. Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП стягнення було накладено в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Про розгляд справи про адміністративне правопорушення позивача було повідомлено, що підтверджується відеозаписом з портативного відео реєстратора, що був закріплений на форменому одязі відповідача. Позивач намагався спекулювати нормами діючого законодавства та безперервно запитував затриманий він чин ні. Отримав негативну відповідь, сів до автомобілю та поїхав. З урахуванням того, що позивач був сповіщений про час дату та місце розгляду справи відносно нього та поїхав, справа була розглянута за його відсутності.

У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні, просив позов задовольнити.

Відповідач - Інспектор роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Садовський К.С. у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухав позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на такі підстави.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою серії ЕАК № 1959767 від 10.01.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП а саме за те, що 10.01.2020 року о 15.36 год. на 232 км. траси М04 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HUNDAI SONATA н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 97 км/год перевищив на 27 км/год максимальну швидкість встановлену дорожнім знаком 3.29 «обмеження максимальної швидкості руху 70 км/год.», чим порушив п. 12.95 ПДР, правопорушення зафіксовано Trucam ТС000314, не пред`явив документи зазначені в пункті 2.1 чим порушив п. 2.4.а ПДР. (а.с. 7)

Вказаною постановою по справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 36 КУпАП на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 425 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 12.9 Б. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водіям забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих правил.

Зі змісту приписів ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП суд доходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 1 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

До справи не додано будь-яких доказів на підтвердження вини правопорушника щодо порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами, не надано пояснення свідків, які могли бути очевидцями вчинення правопорушення. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутні, наданий відповідачем диск відеозапису також не підтверджує факт перевищення позивачем встановленого обмеження швидкості руху. Отже викладені обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4.а ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний : мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних силах України, пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

В судовому засіданні позивач підтвердив факт того, що він не надавав відповідачу документи на автомобіль. Крім того, даний факт підтверджується відеозаписом наданим відповідачем.

Таким чином, керування позивачем транспортним засобом, та непред`явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційних документів на транспортний засіб, свідчить про порушення ним Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стосовно доводів позивача про те, що постанова складена із порушенням норм процесуального права, а саме не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». В аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом Україні: вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну... поліцію від обов`язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП, частинами першою, другою і четвертою статті 126 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вважає, що працівники органів і підрозділів Національної поліції наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнано неконституційним, а відтак він є обов`язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

З урахуванням наведеного доводи позивача про протиправність нескладання протоколу у справі про адміністративне правопорушення є неспроможними.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення ним адміністративного правопорушення у вигляді перевищення встановленого обмеження максимальної швидкості руху.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 94, 242-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Садовського Костянтина Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 1959767 від 10 січня 2020 року, складену Інспектором роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Садовським Костянтином Сергійовичем в частині скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у вигляді перевищення встановленого обмеження максимальної швидкості руху.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 Розділу VІ "Прикінцеві положення" КАС України цей строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Повний текст рішення складено 18.05.2020 року.

Суддя С. Г. Юдіна