Справа № 724/391/20
Суддя: Руснак А. І.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/391/20
Провадження № 2-а/724/13/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Руснака А.І.

секретаря судового засідання: Філіпчука Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та інспектора роти № 2 БУПП в Чернівецькій області ст. л-нт. поліції Тарновецького Романа Івановича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 465891 від 28 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та інспектора роти № 2 БУПП в Чернівецькій області ст. л-нт. поліції Тарновецького Романа Івановича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 465891 від 28 лютого 2020 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 28.02.2020 року ДП18 № 465891, що була складена інспектором роти № 2 БУПП в Чернівецькій області ст. л-нт. поліції Тарновецьким Романом Івановичем, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Зазначає, що вищевказана постанова є незаконною, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно даної постанови, 28 лютого 2020 року о 16:00 годині на автодорозі М-01 260 км., позивач керуючи транспортним засобом марки «Lada 110», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув п.лінію 1.1, чим порушив п. 8.5 ПДР України.

Вказує, що станом на 28.02.2020 року він рухався автомобілем по автодорозі Н-03, приблизно на 260 км. цієї дороги він дійсно здійснив обгін іншого попутнього автомобіля на ділянці дороги з доброю оглядовістю. Жодних знаків про заборону обгону на вказаній ділянці автодороги не було. Виїзд на зустрічну смугу руху він здійснив перетинаючи пунктирну роздільну лінію, і закінчив маневр виїжджаючи на свою смугу руху, також через пунктирну роздільну лінію, приблизно за 10-20 метрів до початку суцільної роздільної лінії. Однак, після закінчення маневру, коли позивач вже рухався по своїй смузі, його автомобіль зупинив інспектор котрий заявив, що він нібито при обгоні перетнув суцільну лінію. Його пояснення працівник поліції не прийняв до уваги, натомість виніс щодо нього постанову серії ДП18 № 465891 від 28.02.2020 року, якою притягнув його до адміністративної відповідальності. Із вказаною постановою він був не згідний.

Крім того, зазначає, що оскаржувальній постанові, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, вказано, що водій керуючи т/з. перетнув п. лінію 1.1, чим порушив п. 8.5 ПДР. Хоча пункт 8.5 ПДР України містить підпункти 8.5.1, 8.5.2 та 8.5-1, однак оскаржувана постанова не містить відомостей, який саме пункт був порушений позивачем.

Так, вважає, що відповідачем повинно було бути вказано в постанові, що водій перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 та розділ 35 ПДР України.

Також, зазначає, що під час винесення оскаржуваної постанови інспектор на його вимогу не надав будь-яких доказів того, що він здійснив обгін транспортного засобу із порушенням п. 14.6 ПДР.

Крім того, вказує, що інспектор поліції не відібрав у нього пояснення та не ознайомив його із правами.

На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити заявлений ним адміністративний позов.

Позивач Лазар І. В. в судове засідання не з`явився, проте від його представника - адвоката Ватаманюка В.В. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Крім того, додав письмові пояснення стосовно обставин події.

Представник відповідача - Єрмоленко В.В. у судове засідання не з`явився, при цьому надіслав на адресу суд відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серія ДП18 № 465891 від 28.02.2020 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки він 28 лютого 2020 року о 16:00 годині на автодорозі Н-03 260 км., на території Чернівецької області, він керуючи т/з. перетнув п.лінію 1.1, чим порушив п. 8.5 ПДР України (а.с. 6).

Згідно з пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14.07.2015 року №596-VІІ внесено зміни до ст.258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП, тобто інспектором УПП в Чернівецькій області правомірно винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2018 року справа К/9901/5952/18.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.5 ПДР України визначено, що дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Згідно п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху.

Підпункт 1.1 пункту 34.1 Правил дорожнього руху України передбачає, що вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як свідчать матеріали справи, при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення поліцейським не були з`ясовані вказані обставини.

Доказів вини водія ОСОБА_1 в постанові не зазначено, пояснення від свідків не були відібрані.

При цьому судом враховується, що ухвалою суду від 06 березня 2020 року про відкриття провадження у справі відповідачу було запропоновано подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог, за наявності (відеозапис, де зафіксована подія порушення ПДР). При цьому суд зазначає про обов`язок відповідача, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

Однак, відповідачем не подано суду інших доказів у підтвердження вини позивача у вчиненні вказаного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Також враховується, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Так само відповідач мав можливість зібрати інші докази вчинення правопорушення (відібрати пояснення у правопорушника, свідків, скласти рапорти або інші документи).

Усне твердження працівника поліції про виявлення правопорушення, озвучене правопорушнику, не може бути належним доказом.

Спостереження працівником поліції правопорушення може мати місце, однак воно має бути зафіксоване на матеріальному носії.

Таким матеріальним носієм міг бути протокол про адміністративне правопорушення із зазначенням тих матеріалів, що до нього додаються, або ж рапорт, пояснення чи заяви. До цього матеріального носія міг бути і доданий диск з відеозаписом.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому за вказаних обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки достатніх доказів його вини у вчиненні даного правопорушення посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила, та не довела вину позивача, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

При цьому, із наданого суду диску з відеозаписом події вбачається лише словесний спір із водієм, момент коли працівник поліції зачитує постанову про адміністративне правопорушення, а також порядок її виконання та оскарження, однак відсутні докази самого факту вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.02.2020 року серії ДП18 № 465891 підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стосовно визнання протиправними дій інспектора поліції Тарновецького Р.І. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що відповідно до п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, на думку суду, інспектор поліції Тарновецький Р.І. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, однак не з`ясував при розгляді справи про адміністративне правопорушення усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що свідчить про незаконність прийнятої ним постанови.

З вказаних обставин, суд прийшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій інспектора поліції Тарновецького Р.І. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідності до ч. 3 ст. 132 КАС України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 134 КАС України.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено договором про надання правової допомоги, ордером, квитанціями на суму 2200 гривень від 05.03.2020 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі вищевикладеного, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаними адвокатом послугами, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу позивача про стягнення із відповідача судових витрат, а саме в розмірі 1000 гривень.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 134, 211, 217, 241-246, 250, 255, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , жителя с. Владична, Хотинського району, Чернівецької області, ІПН НОМЕР_2 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, адреса: м. Чернівці, вул. Заводська, 22 та інспектора роти № 2 БУПП в Чернівецькій області ст. л-нт. поліції Тарновецького Романа Івановича, адреса: адреса: м. Чернівці, вул. Заводська, 22 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 465891 від 28 лютого 2020 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28 лютого 2020 року серії ДП18 № 465891, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути із відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, адреса: м. Чернівці, вул. Заводська, 22 на користь ОСОБА_1 , жителя с. Владична, Хотинського району, Чернівецької області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в сумі 1000 (однієї тисячі) гривень.

В решті частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 20.05.2020 року.

Суддя:

А.І. Руснак