Справа № 280/1673/20
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2020 року м. Дніпросправа № 280/1673/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 ( суддя першої інстанції Садовий І.В.) в адміністративній справі №280/1673/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області треті особи: Комунальне підприємство Водоканал Мелітопольської міської ради, Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи на стороні відповідача: Комунальне підприємство Водоканал Мелітопольської міської ради, Управління житлово-комунального господарства Мелітопольської міської ради, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №11 від 23.01.2020.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З зазначених правових приписів вбачається, що публічно-правовим, вважається, зокрема спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом спірних правовідносин є рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 11 від 23.01.2020року.

Захист прав позивачки в обраний нею спосіб віднесено до компетенції адміністративного суду, оскільки, фактично суть позовних вимог зводиться до оскарження рішення суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування - міської ради) під час здійснення ним владних управлінських функцій

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 363/3786/17 (провадження № 14-145цс19) та від 15 жовтня 2019 року у справі №911/1834/18 (провадження №12-58гс19).

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За унормуванням частини четвертої статті 11 ЦК у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Приписами статті 16 ЦК до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої зазначеної статті).

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Рішення суб`єкта владних повноважень, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у відповідної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права, що виникло у певного суб`єкта в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 904/9302/17 (провадження 12-211гс18), постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 816/389/15-а, а також від 5 червня 2019 року у справі № 367/5344/17.

У даному випадку позивачем оскаржується рішення суб`єкту владних повноважень, прийняте ним в межах своїх повноважень щодо організації благоустрою населеного пункту, а отже, має місце публічно-правовий спір.

Крім того вимоги про визнання рішення виконавчого комітету неправомірним та скасування його, позовна заява містить ще одну вимогу, а саме: зобов`язання відповідачів солідарно за їх рахунок відновити огорожу комплексу автостоянки. Вказана вимога є похідною від позову про визнання рішення неправомірним та скасування його, оскільки огорожа автостоянки була демонтована на виконання спірного рішення виконкому.

Для з`ясування факту наявності чи відсутності у даному випадку саме приватноправового спору щодо майна, суд мав би дослідити докази, надані сторонами та вирішити питання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб юридичних осіб, про яких в позові зазначає позивач, і лише після цього робити висновки щодо предметної юрисдикції спору.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач діє виключно як орган, що наділений владними повноваженнями, який має право приймати владні рішення про демонтаж і в разі невиконання таких рішень суб`єктами, звертатися до суду з позовом, що відповідає вимогам ч.4 ст.46 КАС України. Зважаючи на це, що спір у даній справі є публічно-правовим.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановлені ухвали порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.311, п.п.1,3 ст.317, ст.ст.322, 325, 328,329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2020 в адміністративній справі №280/1673/20 скасувати.

Справу № 280/1673/20 направити для продовження розгляду до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20.05.2020 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва