Справа № 400/3612/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 р. № 400/3612/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариство з обмеженою відповідальністю " ЛАЙМ МАНІ", вул. Миру, 29, оф.1, с. Мішково-Погорілове, Вітовський район, Миколаївська область, 57214

до відповідача:Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, вул. Б. Грінченка, 3, м. Київ, 01001

про:визнання протиправною та скасування постанови від 25.09.2019 № 889/1605/16-5/9-П,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ» (далі - позивач) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 25.09.2019 № 889/1605/16-5/9 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обставину неотримання ним вимог відповідача, за неподання інформації на які відповідач застосував до позивача штраф, та порушення відповідачем процедури притягнення позивача до відповідальності, передбаченої «Положенням про застосування Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги», затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 (далі Положення № 2319).

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові з посиланням на невиконання позивачем направлених йому відповідачем та отриманих ним вимог про надання інформації, що свідчить про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого у статті 41 Закону України від 12.07.2001 № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 2664-III). Також відповідач зазначає, що Нацкомфінпослуг самостійно в межах наданих повноважень вирішує, яку процедуру притягнення до відповідальності застосувати. Крім того, у зв`язку з тим, що Положення № 2319 суперечить Закону № 2664-III, відповідач керувався Законом № 2664-III.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що чинне законодавство не передбачає обов`язковості вимог відповідача про надання документів та пояснень. За твердженням позивача, відповідач ототожнює вимоги, що надсилаються Нацкомфінпослуг, з розпорядженнями про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та надання необхідних документів.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням відповідача від 30.05.2017 № 2126 позивача було внесено до Державного реєстру фінансових установ, що підтверджується копією цього розпорядження та копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 30.05.2017.

Відповідач оформив на ім`я позивача вимоги від 27.06.2019 № 14448/16-8 та від 02.07.2019 № 14810/16-8 про надання позивачем інформації та документів за визначеним у вимозі переліком (далі - вимоги).

Вимоги, обов`язковість виконання яких відповідач обґрунтував пунктом 12 статті 28 Закону № 2664-ІІІ та підпунктом 41 пункту 4 затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 № 1070/2011 «Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» (далі Положення про Нацкомфінпослуг), були підписані директором департаменту регулювання та нагляду за фінансовими компаніями Накцомфінпослуг Павленко Г. (далі Директор департаменту).

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач посилається на обставину направлення ним зазначених вище вимог позивачу поштовими відправленнями за № 944 та № 816, які позивач отримав 04.07.2019 та 09.07.2019 відповідно, на підтвердження чого надає суду копії цих вимог, списків згрупованих поштових відправлень (№ 15288 та № 15210), а також інформацію з сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження вручення поштових відправлень № 944 та № 816.

Позивач заперечує обставину отримання ним вимог відповідача, обґрунтовуючи це тим, що поштове відправлення № 944 містило не вимогу, а лист відповідача від 27.06.2019 № 4945/16-8 щодо надання позивачем документів про сплату штрафних санкцій до Державного бюджету України, а поштове відправлення № 816 розпорядження відповідача від 27.06.2019 № 1242 «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ» з супровідним листом від 02.07.2019 № 5007/16-8.

Суд зазначає, що на конвертах поштових відправлень № 944 та № 816 зазначені вихідні номери документів, які вони вміщують: 4945/16-8 та 5007/16-8 відповідно.

У пункті 198 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 (далі Інструкція з діловодства), визначено, що документи, що надсилаються одночасно одному і тому ж адресатові, вкладаються в один конверт (упакування). На конверті проставляються реєстраційні індекси всіх документів, які містяться у конверті.

Інструкція з діловодства встановлює вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними у паперовій формі Секретаріатом Кабінету Міністрів України, центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, тобто поширюється на відповідача.

У зв`язку з вищенаведеним, беручи до уваги, що на конвертах поштових відправлень проставлені вихідні номери не вимог, а інших вихідних документів відповідача, адресованих позивачу, суд установив, що у поштових відправленнях № 944 та № 816 вимог не містилося.

Інших доказів на обґрунтування обставини отримання позивачем вимог відповідач не надав, тому суд установив обставину ненадходження позивачу вимог відповідача від 27.06.2019 № 14448/16-8 та від 02.07.2019 № 14810/16-8 про надання позивачем інформації та документів.

25.09.2019 відповідач склав акт про неподання позивачем інформації за № 1605/16-5/9 (далі - Акт), а саме: інформації та документів, зазначених у вимогах від 27.06.2019 № 14448/16-8 та від 02.07.2019 № 14810/16-8.

Як вказано в Акті, «… Товариством … не надано … інформації та документів, зазначених у Вимогах … вказане свідчить про вчинення ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» правопорушення, зазначеного у пункті 2 частини першої статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у вигляді неподання інформації».

Акт позивачу не направлявся, що визнається сторонами у заявах по суті справи.

За результатами розгляду Акта Директор департаменту 25.09.2019 прийняла постанову № 889/1605/16-5/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, якою застосувала до позивача штрафну санкцію в розмірі 34 000 грн (далі постанова, оскаржувана постанова).

У постанові зазначено, що позивач вчинив правопорушення, зазначене у статті 41 Закону № 2664-III, у вигляді неподання інформації, за що, на підставі пункту 3 частини першої статті 40, пункту 2 частини першої статті 41, частини першої статті 42 Закону №2664-III постановлено застосувати до позивача штрафну санкцію в розмірі 34 000 грн.

Постанова направлена позивачу листом від 02.10.2019 № 8115/16-8.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Пункт 12 частини першої статті 28 Закону № 2664-III встановлює, що Нацкомфінпослуг у межах своєї компетенції надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Згідно з підпунктом 41 пункту 4 Положення про Нацкомфінпослуг, Нацкомфінпослуг відповідно до покладених на неї завдань приймає та надсилає фінансовим установам і саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження (приписи) щодо усунення порушень законодавства про фінансові послуги, вимагає надання необхідної інформації та документів.

Отже, вказаними нормами Нацкомфінпослуг надано право вимагати певні інформацію та документи (з обґрунтуванням того, в чому полягає в конкретному випадку їх необхідність) лише на виконання фінансовими установами і саморегулівними організаціями розпоряджень про усунення порушень законодавства про фінансові послуги.

Оскільки відповідних розпоряджень не було, суд дійшов висновку про відсутність у позивача обов`язку щодо виконання вимог.

Крім того, як суд установив вище, позивач не отримав вимог відповідача від 27.06.2019 № 14448/16-8 та від 02.07.2019 № 14810/16-8.

Як зазначено вище, штраф на позивача був накладений на підставі пункту 2 частини першої статті 41 Закону № 2664-III. Згідно з цією нормою, Нацкомфінпослуг застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації.

На думку суду, такий захід впливу застосовується у випадку неподання учасником ринків фінансових послуг інформації, про яку вказано, зокрема, у статтях 12 («Право клієнта на інформацію»), 121 («Розкриття інформації»), 14 («Облік та звітність») Закону № 2664-III.

Одночасно відповідальність за ухилення від виконання або за несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг (в тому числі шляхом надання додаткових, не визначених згаданими статтями Закону № № 2664-III, інформації/документів) встановлена пунктом 3 частини першої статті 41 Закону № 2664-III.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 Закону № 2664-III, передбачений статтею 41 Закону № 2664-III штраф є заходом впливу.

Частина друга статті 40 Закону № 2664-III визначає, що порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Відповідно, застосовуючи до позивача захід впливу, Нацкомфінпослуг мала діяти на підставі Положення № 2319.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що «… законодавством визначено дві процедури притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про фінансові послуги. Одна процедура притягнення до відповідальності передбачена Законом України … № 2664-III, а інша Положенням … Нацкомфінпослуг самостійно в межах наданих повноважень вирішує яку процедуру притягнення до відповідальності застосувати … у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу …».

Як вказано вище, процедуру (порядок та умови) визначено саме Положенням № 2319, а не Законом № 2664-III, жодних суперечностей між відповідними частинами Закону № 2664-III та Положення № 2319 не існує, тому дотримання норм Положення № 2319 було обов`язком відповідача.

Проте Нацкомфінпослуг норм Положення № 2319 не дотрималась, що, власне, і визнав відповідач за текстом відзиву на позову заяву.

Як вказано у пункті 1.6 та абзаці першому пункту 1.7 розділу І Положення № 2319, Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов`язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу. Рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Положення № 2319, виявлені посадовими особами Нацкомфінпослуг факти порушення законодавства про фінансові послуги викладаються в акті про правопорушення із зазначенням доказів (документів, даних та інформації), що підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги, та з посиланням на відповідну норму закону та/або іншого нормативно-правового акта. Акт про правопорушення, складений посадовою особою Нацкомфінпослуг, повинен містити документи, дані та інформацію, які підтверджують факт вчинення порушення законодавства про фінансові послуги. Такі документи, дані та інформація долучаються до акта про правопорушення.

Днем початку провадження у справі про правопорушення, відповідно до абзацу першого пункту 4.3 розділу IV Положення № 2319, є дата складання посадовою особою Нацкомфінпослуг акта про правопорушення.

Згідно з пунктами 4.8, 4.9 розділу IV Положення № 2319, примірник акта про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем у порядку, встановленому законодавством, або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти робочих днів з дати його складання з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення. Керівник або уповноважений представник особи має право подати на розгляд справи про правопорушення письмові пояснення (заперечення) разом із документами, на яких вони ґрунтуються. Письмові пояснення в обов`язковому порядку долучаються до матеріалів справи про правопорушення.

У пункті 4.11 розділу IV Положення № 2319 вказано, що уповноважена особа Нацкомфінпослуг при підготовці справи про правопорушення, за яке передбачено застосування заходу впливу, визначеного підпунктом 3 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення (застосування штрафів), до розгляду повинна, зокрема, перевірити своєчасність повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.

Пункт 4.12 розділу IV Положення № 2319 встановлює, що уповноважена особа вирішує питання, передбачені у пункті 4.11 цього розділу, визначає дату, час та місце розгляду справи про правопорушення, про що повідомляється особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи про правопорушення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис.

Згідно з пунктом 4.13 розділу IV Положення № 2319, керівник або уповноважений представник особи при розгляді справи про правопорушення має право: знайомитися у усіма матеріалами, які є у справі про правопорушення; бути присутнім при розгляді справи про правопорушення. Відсутність керівника або уповноваженого представника особи в разі якщо про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення він був повідомлений згідно з вимогами пунктів 4.11 та 4.13 цього розділу, не може бути підставою для відкладення розгляду справи про правопорушення (пункт 4.14 розділу IV Положення).

Як вказано вище, Нацкомфінпослуг не забезпечила виконання норм Положення № 2319, тому суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 826/10418/16 (адміністративне провадження №К/9901/3297/17). Верховний Суд зазначив: «… аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що законодавством регламентовано чітку і послідовну процедуру притягнення особи до … відповідальності, зокрема, за вказане правопорушення, обов`язковими етапами якої є надсилання їй відповідного акта про правопорушення та повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, а також надання права особі на подачу та розгляд її заперечень на акт перевірки … недотримання зазначених процесуальних вимог нівелює право особи яка притягається до відповідальності, на захист її прав та інтересів в адміністративному досудовому порядку та зумовлює незаконність рішення контролюючого органу, прийнятого за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення … як видно з матеріалів справи, примірник акта про неподання інформації Позивачем … на підставі висновків якого останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, Позивачу не надсилався, про дату, час, місце розгляду прави про адміністративне правопорушення у порядку, визначеному Положенням № 2319, Позивача не повідомлено, а отже, фактично позивач був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист … відповідачем не було дотримано законодавчо визначеної процедури притягнення до … відповідальності, що обумовлює протиправність її наслідків, а саме постанови … про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг …».

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду правомірності оскаржуваної позивачем постанови.

Натомість під час судового розгляду зібраними у справі доказами підтвердилися обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а сам: недотримання відповідачем вимог Положення № 2319 під час прийняття оскаржуваної постанови, неотримання позивачем вимог від 27.06.2019 № 14448/16-8 та від 02.07.2019 № 14810/16-8 та відсутність обов`язковості цих вимог для позивача.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судовий збір, сплачений позивачем за платіжним дорученням від 23.10.2019 № 5302, у сумі 1921 грн, згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає до стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 205, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙМ МАНІ" (вул. Миру, 29, оф. 1, с. Мішково-Погорілове, Вітовський район, Миколаївська область, 57214, ідентифікаційний код за ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (вул. Б. Грінченка, 3, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код за ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати прийняту 25.09.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, постанову № 889/1605/16-5/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (вул. Б. Грінченка, 3, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙМ МАНІ" (вул. Миру, 29, оф.1, с. Мішково-Погорілове, Вітовський район, Миколаївська область, 57214, ідентифікаційний код за ) судовий збір в сумі 1921 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна