Справа № 203/3658/19 (2-а/0203/4/2020)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2020 року м. Дніпросправа № 203/3658/19 (2-а/0203/4/2020)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2020 ( суддя першої інстанції Католікян М.О.) в адміністративній справі №203/3658/19 (2-а/0203/4/2020) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15.08.2019 посадовою особою відповідача відносно позивача як керівника ТОВ «УМЕГА» було ухвалено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України з накладенням штрафу в сумі 526 259,22 грн. На думку позивача, постанова, ухвалена відносно нього, є протиправною, оскільки під час вчинення правопорушення він уже не обіймав посаду керівника ТОВ «УМЕГА», що стало причиною звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2020 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що процедура митного оформлення товару, ввезеного на митну територію України, була проведена безпосередньо позивачем, який взяв на себе зобов`язання виконати відповідні дії, отже передача ним повноважень керівника товариства іншій особі не звільняє його від відповідальності.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, позивачем 15.05.2020 року подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Колегія суддів зауважує, що явка відповідача в судове засідання судом обов`язковою не визнавалася, Дніпровську митницю Держмитслужби не було позбавлено права подати клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції або додаткові письмові пояснення по суті справи або повідомити про наявність інших доказів правомірності своїх дій, які не були раніше подані до суду, якщо б вважало це за необхідне.

Враховуючи можливість розгляду справи без надання усних пояснень представником Дніпровської митниці Держмитслужби, відсутність клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, колегія суддів зазначає, що причини, викладені в клопотанні, не є поважними для відкладення розгляду справи за клопотанням суб`єкта владних повноважень, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що 20.07.2017 у зоні діяльності Волинської митниці ДФС відповідно до контракту від 02.02.2017 №2-2017-1 ZUT, укладеного між фірмою-нерезидентом «AB UMEGA» та ТОВ «УМЕГА», від імені якого діяв його директор позивач, з Литовської Республіки було переміщено два напівпричепи (заводські номери UMEGPP23TH0004403, UMEGPP23PH0004404) загальною вартістю 59 471,72 Євро.

24 липня 2017 року вказаний товар на підставі попередньої митної декларації від 20.07.2017 було доставлено в зону діяльності Дніпропетровської митниці ДФС.

26 липня 2017 року позивач задекларував зобов`язання про зворотнє вивезення напівпричепів до закінчення строку тимчасового ввезення, встановленого митним органом.

29 травня 2018 року напівпричеп із заводським номером НОМЕР_1 було випущено для вільного обігу на митній території України зі сплатою встановлених податків та зборів.

27 червня 2018 року строк тимчасового ввезення напівпричепа із заводським номером НОМЕР_2 було продовжено до 31.07.2018.

Станом на 11.06.2019 напівпричеп із заводським номером НОМЕР_2 не було вивезено за межі митної території України, як і не оформлено в інший митний режим.

15 серпня 2019 року відповідачем було ухвалено постанову в справі про порушення митних правил №0062/11000/19, якою на позивача за вчинення порушення, передбаченого статтею 485 МК, було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 526 259,22 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порушення митних правил було вчинене після 31.07.2018 (оскільки строк тимчасового ввезення напівпричепа із заводським номером НОМЕР_2 було продовжено саме до 31.07.2018), позивач не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 485 МК.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні адміністративного позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 103 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 Митного кодексу України, митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Митний режим тимчасового ввезення припиняється органом доходів і зборів у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 458 Митного кодексу України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, склад правопорушення, викладений у даній нормі, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Як вбачається зі змісту спірної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, як директора ТОВ «Умега».

Відповідно до поданої позивачем копії виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, починаючи з 04.07.2018 року керівником (директором) Товариства з обмеженою відповідальністю «Умега» () є ОСОБА_2 .

Однак, відповідачем до суду надано документи відповідно до яких, зміни стосовно особи, яка призначена керівником підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Умега» були внесені 04.01.2020 року, тобто після складання постанови в справі про порушення митних правил №0062/11000/19 від 12.06.2019 року.

Відтак, з огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскільки порушення митних правил було вчинене до 04.01.2020, то позивач не втратив статус керівника ТОВ «Умега», отже останній був суб`єктом адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 485 Митного кодексу України.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо обґрунтованості прийняття відповідачем постанови у справі про порушення митних правил від 12.06.2019 року № 0062/11000/19.

Оскільки порушення позивачем приписів митного законодавства знайшло своє підтвердження, підстави для задоволення позовних вимог та скасування оскарженої постанови відсутні.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325, КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2020 в адміністративній справі №203/3658/19 (2-а/0203/4/2020)скасувати та прийняти нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає на підставі ч. 3 ст. 272 КАС України.

Повний текст постанови складено 19.05.2020 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва