Справа № 208/7843/19
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/7843/19
№ провадження 2-а/208/44/20
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Вілковій Ю.В., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Кам?янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Самобатченко Віталія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора Кам?янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Самобатченко Віталія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

У свої позовній заяві позивач посилається на те, що 15 листопада 2019 року о 09:58 годин інспектор зупинив його транспортний засіб на пр. Леніна (пр. Свободи) в м. Кам?янське, нібито він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та здійснив зупинку в зоні дії знаку та інспектором була винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 255 грн. та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП, винесено постанову серії ЕАК № 1748976.

Вважає, що правила дорожнього руху не порушував, так як місце де він зупинився не має жодної розмітки. Натомість бордюр ліворуч відносно його транспортного засобу пофарбовано в жовтий колір і зона дії знаку 3.34 регулює саме цією дорожньою розміткою, але інспектору було запропоновано мені проїхати на автостоянку, за що йому потрібно буде сплати вартість на стоянці.

Тому просить суд скасувати постанову інспектора Кам?янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Самобатченко Віталія Сергійовича від 15.11.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; визнати вимоги інспектора Самобатченко Віталія Сергійовича щодо зміни місця паркування транспортного засобу та переміщення його до пішохідної зони під дію забороняю чого знаку 3.34 та дорожньої розмітки 1.4 неправомірними та таким, що порушують чинне законодавство, та винести йому постанову про накладення адміністративного стягнення. Як особі, що своїми діями чи вимогами спонукає учасників дорожнього руху порушувати ПДР.

Позивач Коваленко Д.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позові.

Відповідач інспектор Кам?янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Самобатченко Віталій Сергійович у судове засідання не з`явився, причини не явки не повідомив.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою серії ЕАК № 1748976 від 15 листопада 2019 року на позивача ОСОБА_1 поліцейським Кам?янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Самобатченко Віталієм Сергійовичем було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення в розмірі 255 гривень.

Згідно до матеріалів справи ОСОБА_1 15 листопада 2019 року о 09:58 годин інспектор зупинив транспортний засіб позивача на пр. Леніна (пр. Свободи) в м. Кам?янське, він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та здійснив зупинку в зоні дії знаку.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з розділом 33 ПДР України знак 3.34 «Зупинка заборонена» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Таким чином, зупинка/стоянка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.

З обставин справи вбачається, що сторони по-різному розуміють і трактують саме зону дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

- край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

- проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

- тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Так, як вбачається з матеріалів справи та оглянутого судом відеозапису наданого позивачем, дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» поширює свою дію виключно на дорогу по пр-т Леніна, 3, м.Кам`янське, Дніпропетровської області.

Так, дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється виключно на проїзну частину вулиці, оскільки дія заборонного знаку поширюється на всю дорогу (той бік дороги, де встановлено знак), саме зовнішній край якого обмежує дорогу по ширині.

Отже, дії позивача, які полягали у тому, що він залишив автомобіль на протилежній стороні дороги, де діє дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Щодо процедури розгляду Інспектором ПП справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача та прийняття оспорюваної постанови на місці вчинення правопорушення, суд звертає увагу на таке.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Так, ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, не містить надана суду постанова і посилання на дослідження відповідачем обтяжуючих чи пом`якшуючих відповідальність особи обставин, які повинні бути враховані органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення. Крім того, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень до судового засідання не надано переконливих доказів правомірності свого рішення в частині призначеного адміністративного стягнення, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягає частковому задоволенню.

В частині вимог позивача щодо визнання вимог інспектора Самобатченко Віталія Сергійовича щодо зміни місця паркування транспортного засобу та переміщення його до пішохідної зони під дію забороняю чого знаку 3.34 та дорожньої розмітки 1.4 неправомірними та таким, що порушують чинне законодавство, та винести йому постанову про накладення адміністративного стягнення, як особі, що своїми діями чи вимогами спонукає учасників дорожнього руху порушувати ПДР, слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 244-246,260,286 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Кам?янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Самобатченко Віталія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1748976 від 15 листопада 2019 року складену поліцейським Кам?янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Самобатченко Віталієм Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач - поліцейський Кам?янського ВП ГУНП у Дніпропетровській області Самобатченко Віталій Сергійович адреса: Дніпропетровська область м. КАм?янське пр. Аношкіна, 7/42.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.