Справа № 212/340/17-а (2-а/212/72/17)
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 травня 2020 року

м. Київ
справа №212/340/17-а (2-а/212/72/17)
адміністративне провадження №К/9901/3426/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27.06.2017 (суддя Чорний І.Я.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 (колегія у складі суддів Кругового О.О., Прокопчук Т.С., Шлай А.В.)
у справі №212/340/17
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи - Дніпропетровського обласного військового комісаріату,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи - Дніпропетровського обласного військового комісаріату про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України протиправними та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо призначення їй пенсії по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 , 1999 року народження згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з часу звернення за призначенням пенсії, а саме з 11.07.2016.
2. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27.06.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017, позов задоволено:
- визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по втраті годувальника на сину ОСОБА_2 згідно з Законом «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 , що призначається членам сімей військовослужбовців, відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 11 липня 2016 року.
3. У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була дружиною померлого ОСОБА_3 .
5. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 26.08.1999 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
6. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .
7. Відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_3 від 07.09.2005 року ОСОБА_3 відносився до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), крім цього відповідно до копії військового квитка серія НОМЕР_4 ОСОБА_3 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
8. Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 20.10.2004 № 4229-8112 ОСОБА_3 мав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
9. Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії від 07.04.2008 № 10704-125 ОСОБА_3 помер у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
10. Відповідно до профільного медичного висновку Військово-лікарської комісії південного регіону Міністерства оборони України від 23.06.2016 № 320 причиною смерті встановлено захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
11. Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 був інвалідом ІІ групи, мав пільги, встановлені законодавством України як ветеран війни інвалід війни. Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 ОСОБА_3 мав статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи.
12. 11.07.2016 позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою щодо переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника на сина ОСОБА_2 за померлого батька ОСОБА_3 , інваліда ІІ групи - захворювання, яке пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, який отримував пенсію згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
13. 22.07.2016 відповідач направив позивачу лист - роз`яснення, в якому вказано, що заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого, якому на момент смерті не було призначено пенсію як пенсіонеру силових структур, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів, тому було рекомендовано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
14. Листом від 26.08.20016 заяву позивача від 11.07.2016 з пакетом документів було перенаправлено до Дніпропетровського обласного військового комісаріату.
15. Відповідно до листа від 16.09.2016 Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом заяву ОСОБА_1 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за належністю.
16. Листом від 30.09.2016 № М1327-16 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в переведенні на пенсію по втраті годувальника на сина ОСОБА_2 за померлого батька ОСОБА_3 як військовослужбовця згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», посилаючись на те, що ОСОБА_3 не мав статусу військовослужбовця.
17. Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернулась до суду з позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії по втраті годувальника на сина відповідно до приспів ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
19. Суди зазначили, що померлий ОСОБА_3 перебував на військових зборах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, під час перебування на таких зборах він вважався військовослужбовцем як військовозобов`язаний, призваний на військові збори.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. Відповідач у касаційній скарзі звертає увагу, що чоловік позивачки не підпадає під категорію осіб, які мають право на пенсію нарівні з військовослужбовцями, а тому підстави для переведення позивача на пенсію по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні. Також Пенсійний орган звертає увагу, що позивачем подано заяву, що не у повній мірі відповідає встановленій формі.
21. Позивачем відзиву на касаційну скаргу не подано.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
23. Ключовим питанням у цій справі є те, чи розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в частині права на пенсійне забезпечення) на померлого чоловіка позивача.
24. Справа з аналогічними правовідносинами вже перебувала на розгляді Верховного Суду.
25. Зокрема, у постанові від 10.12.2019 (справа №180/1783/15) Верховний Суд сформулював наступний правовий висновок:

«Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно статті 1 Закону №2262-XII члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Статтею 29 Закону №2262-XII передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до приписів статті 30 цього Закону незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, або є інвалідами.

За змістом статті 36 Закону №2262-XII пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих інвалідів війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків.

Зміст наведених норм свідчить, що право на отримання пенсії по втраті годувальника мають, в т.ч., члени сім`ї осіб, які померли внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. При цьому слід зважати, що право на пенсію по втраті годувальника за цим Законом мають члени сім`ї лише тих осіб, які здобули право на пенсійне забезпечення на умовах Закону №2262-XII.

Відповідно до пункту «е» статті 1 2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону.

У свою чергу, згідно пункту «г» статті 3 Закону №2262-XII умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей.

Отже, у системному зв`язку зазначені норми права дають підстави до висновку, що право на пенсію в разі втрати годувальника за Законом №2262-ХІІ мають члени сімей осіб, призваних на спеціальні збори військовозобов`язаних, інвалідність яких настала, в т.ч., внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.»

26. У справі, що розглядається, суди встановили, що померлий ОСОБА_3 перебував на військових зборах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, під час перебування на таких зборах він вважався військовослужбовцем як військовозобов`язаний, призваний на військові збори. Експертним висновком встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з захворюванням пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, набутим під час перебування на військових зборах.
27. Тобто, відносини у цій справі (включаючи правову позицію відповідача) подібні до відносин у справі №180/1783/15.
28. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність у позивача права на пенсію по втраті годувальника на підставі Закону №2262-XII.
29. Щодо твердження заявника про невідповідність заяви позивача встановленій формі, то суди встановили, що з поданої позивачем заяви чітко вбачається зміст її прохальної частини, а подані разом з заявою документи є достатніми для її (заяви) розгляду та вирішення по суті.
30. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
31. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
32. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27.06.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі №212/340/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб