Справа № 640/8744/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року м. Київ № 640/8744/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця» до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - позивач) з позовом до Печерського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. про відкриття виконавчого провадження ВП №61445455 від 04.03.2020 на виконання постанови ВП №60971333 від 15.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. протиправно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61445455 від 04.03.2020 на виконання постанови ВП №60971333 від 15.01.2020 за невиконання акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2019 у справі №904/2680/19.

Позивачем наголошено на тому, що 18.02.2020 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2019 у справі №916/2680/19 виконано в добровільному порядку, що підтверджується платіжним дорученням.

Також позивач посилається на те, що АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» вважає дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 6041,09 грн. неправомірними, а постанову про стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 №145-ІХ встановлено заборону вчиняти виконавчі дії стосовно Акціонерного товариства «Українська залізниця», а тому, позивач, з посиланням на пункт 9 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», зауважив, що всі відкриті станом на 20.10.2019 виконавчі провадження, в тому числі і ВП №61445455, де боржником є АТ «Укрзалізниця», підлягають завершенню, а виконавчі документи - поверненню стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на адміністративний позов у порядку передбаченому ст.162 КАС України та витребувано від відповідача завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №61445455.

Відповідачем подано до суду письмові пояснення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому зауважив, що діяв у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження».

На думку відповідача, підстави не відкривати виконавче провадження у нього були відсутні, оскільки наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2019 у справі №904/2680/19 відповідав вимогам пункту 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», підстави виносити постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання також були відсутні, відповідно до п.4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання, призначеного на 05.05.2020 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №60971333 на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2019 по справі №904/2680/19 про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» суму штрафу в розмірі 58 495,41 грн., та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1 915,52 грн.

04.03.2020 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП №61445455 на виконання постанови №60971333 від 15.01.2020 про стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави виконавчого збору у розмірі 6 041,09 грн.

Крім того, державним виконавцем прийнято постанову від 10.03.2020 про стягнення витрат виконавчого провадження та винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного, постанову від 21.03.2020 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», постанову від 24.03.2020 про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

Позивач, вважаючи протиправною постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження ВП №61445455 від 04.03.2020 на виконання постанови ВП №60971333 від 15.01.2020, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, виконавчий збір за своєю суттю є штрафною санкцією, яка застосовується до боржників за невиконання в добровільному порядку вимог виконавчих документів та як наслідок вчинення органом Державної виконавчої служби примусового виконання рішення.

Крім того, системний аналіз положень статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання судового рішення; вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 15.02.2018 по справі №910/1587/13.

Разом з тим, відповідно до положень ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, пунктом 9 частини першої статті 39 цього Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з автоматизованої системи виконавчого провадження, 21.03.2020, виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить відповідна постанова.

При цьому, під час винесення постанови про стягнення з позивача виконавчого збору, відповідачем, як свідчать матеріали виконавчого провадження, не було вчинено жодних дій з метою перевірки обставин добровільного виконання боржником рішення суду, в тому числі і до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно платіжного доручення №2562507 від 18.02.2020 позивачем сплачено на користь ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» кошти в сумі 60 410,93 грн. з призначенням платежу: «перерахуван зг Ріш суду №904/2680/19 від 13.08.2019, в т.ч. штраф за несвоєча дост вантажів 95,41 судов збір 1915,52 без пдв».

Разом з тим, як уже зазначалось виконавче провадження відкрито 04.03.2020.

Копія платіжного доручення з відміткою банку про проведення коштів долучено позивачем до матеріалів справи. Відповідачем не заперечено і не спростовано факту сплати позивачем коштів в сумі 60 410,93 грн. на користь ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на підставі вказаного платіжного документа.

Більш того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься заява акціонерного товариства «Українська залізниця» від 20.02.2020 №НЮв-4/339 про добровільне виконання рішення суду та повернення виконавчого документа стягувача до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) без виконання на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджує твердження позивача про добровільне виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2019 по справі №904/2680/19.

Враховуючи наведене, оскільки в матеріалах справи наявні докази виконання боржником рішення суду в розмірі 60 410,93 грн. до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, внаслідок чого постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 6041,09 грн. (10% від 60 410, 93 грн.) є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. про відкриття виконавчого провадження ВП №61445455 від 04.03.2020 на виконання постанови ВП №60971333 від 15.01.2020.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко