Справа № 520/5040/2020
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 р. № 520/5040/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бідонько А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, код ЄДРПОУ - 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним відмову головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 19.07.2019 із зарахуванням до спеціального стажу, передбаченого Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період його роботи з 13.07.1984 по 01.02.1986 на посаді помічника бурильника 2 разряду - шофера, з 01.02.1986 по 15.05.1986 на посаді помічника бурильника 3 разряду - водія, з 15.05.1986 по 01.01.1989 на посаді бурильника 3 разряду - водія, з 01.01.1989 по 01.04.1990 помічника машиніста бурової установки 3 разряду - водія; з 01.04.1990 по 01.11.2004 на посаді машиніста бурової установки 4 розряду - водія на Державному підприємстві «УкрНДІІНТВ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся із заявою до звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою від 19.07.2019 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно списку №2, та додав необхідні документи, які свідчать про наявність у нього достатнього пільгового стажу роботи. Листом від 19.10.2019 року №794/03-2-20 відділ з питань перерахунку пенсій №5 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовив мені у призначенні пенсії, зазначивши про відсутність наявного пільгового стажу за списком №2, оскільки відповідно до постанови від 22.08.1956 року №1173 відсутні в переліку підприємств інститути та не передбачені посади, які я займав, а саме: помічник бурильника-шофер, помічник бурильника-водій, бурильник-водій, помічник машиніста бурильних установок- водій.

Вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області віднеслись формально до поданих ним документів та ухвалив рішення щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не на підставі та не у спосіб, визначений законодавством, у зв`язку із чим просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.04.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

14.05.2020 на адресу Харківського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач у справі проти вимог заявленого позову заперечував. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та не ґрунтуються на чинному законодавстві, а дії Управління щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є правомірними та відповідають чинному законодавству. Зазначив, що відповідно до положень п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Виходячи з наведених правових норм, а саме: ст. 114 Закону № 1058, атестація робочих місць є обов`язковою вимогою для підтвердження пільгового трудового стажу після 21.08.1992 року.

Вважає, що відсутні законні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 19.07.2019 року із зарахуванням до спеціального стажу, передбаченого Списком № 2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 13.07.1984 по 01.02.1986 на посаді помічника бурильника 2 розряду - шофера, з 01.02.1986 по 15.05.1986 на посаді помічника бурильника 3 розряду - водія, з 15.05.1986 по 01.01.1989 на посаді бурильника 3 розряду - водія, з 01.01.1989 по 01.04.1990 помічника машиніста бурової установки 3 розряду - водія; з 01.04.1990 по 01.11.2004 на посаді машиніста бурової установки 4 розряду - водія на Державному підприємстві „УкрНДІІНТВ", - безпідставні, незаконні та необґрунтовані. А отже такі вимоги, на думку відповідача, задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

У судове засідання, призначене на 18 травня 2020 року сторони, що повідомлялись належним чином про дату та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Позивачем через канцелярію суду 18.05.2020 року подана заява про розгляд справи за його позовом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Визначені ч. 2 ст. 205 КАС України підстави для відкладення розгляду справи відсутні. З огляду на викладене справа розглянута за відсутності учасників справи та їх представників.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Як встановлено за матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після настання 55 років, звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою від 19.07.2019 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно списку №2 (а.с. 16). Позивачем до заяви були надані всі документи, які необхідні для призначення пенсії та передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, а саме: трудова книжка, військовий квиток, атестат про навчання, довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 року по день звернення, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідка, шо визначена Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, довідка про перейменування підприємства, довідка про напрямки діяльності підприємства та інші документи.

Листом від 19.10.2019 року №794/03-2-20 відділ з питань перерахунку пенсій №5 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовив позивачу у призначенні пенсії, зазначивши про відсутність у нього наявного пільгового стажу за списком №2, оскільки відповідно до постанови від 22.08.1956 року №1173 відсутні в переліку підприємств інститути та не передбачені посади, які займав ОСОБА_1 , а саме: помічник бурильника-шофер, помічник бурильника-водій, бурильник-водій, помічник машиніста бурильних установок- водій (а.с. 17).

У своїй відмові від 19.10.2019 року відділ з питань перерахунку пенсій №5 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначило як одну із підстав для нарахування позивачу пенсії на пільгових умовах, відсутність інститутів у переліку установ, робота в яких дає право на пільгову пенсію відповідно до Розділу II постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173. Зазначивши при цьому, що право на призначення пенсії гр. ОСОБА_1 матиме з 21.04.2024 року.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Призначення пенсії за віком на пільгових умовах регламентовано ст. 114 Закону №1058.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Ст. 63 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до вимог п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Аналогічні норми передбачено ст. 114 Закону №1058-IV.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти наступних висновків.

Право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 виникає у особи за умови дотримання сукупності вимог: 1) досягнення певного віку; 2) наявність відповідного страхового стажу та 3) наявність відповідного стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці.

При цьому, якщо особа була зайнята на роботі з шкідливими і важкими умовами праці до 31 грудня 1991 року, застосуванню підлягає Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Основним документом, що підтверджує відповідний трудовий стаж, є трудова книжка.

І лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків (п. 3 Порядку № 637). У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку № 637).

Проаналізувавши наведені норми законодавства України, суд зазначає, що на момент звернення за призначенням пенсії (19.07.2019 року) ОСОБА_1 досяг 55 річного віку, та для призначення пенсії за п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ повинен був довести, що страховий стаж його роботи складає не менше 30 років, при цьому стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, - не менше 12 років 6 місяців.

Відомостями трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що загальний страховий стаж його роботи на момент звернення за призначенням пенсії складав 39 років 2 місяці 9 днів.

За розрахунком відповідача у позивача відсутній стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 2, - не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Оскільки, розділом II Постанови №1173 не передбачені посади, на яких працював позивач, а саме: помічник бурильника-шофер; помічник бурильника-водій; бурильник-водій; помічник машиніста бурильних установ- водій, відсутні законні підстави для зарахування до спеціального стажу, передбаченого Списком № 2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи ОСОБА_1 з 13.07.1984 по 01.02.1986 на посаді помічника бурильника 2 розряду - шофера, з 01.02.1986 по 15.05.1986 на посаді помічника бурильника 3 розряду - водія, з 15.05.1986 по 01.01.1989 на посаді бурильника 3 розряду - водія, з 01.01.1989 по 01.04.1990 помічника машиніста бурової установки 3 розряду - водія; з 01.04.1990 по 01.11.2004 на посаді машиніста бурової установки 4 розряду - водія на Державному підприємстві «УкрНДІІНТВ».

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою Головного управління ПФУ у Харківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці та відмовою відповідача зарахувати до стажу роботи за Списком № 2 низку періодів.

За приписами ст.62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

До 01.01.1992 діяв «Список №2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

У період з 01.01.1992 по 10.03.1994 діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, період з 10.03.1994 по 16.01.2003 - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, період 16.01.2003 по 02.08.2016 - Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, період з 03.08.2016 - Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року №461.

Що стосується стажу роботи ОСОБА_1 із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, суд зазначає наступне.

Як підтверджується матеріалами справи та відповідними документами, відповідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працював: з 13.07.1984 по 01.02.1986 на посаді помічника бурильника 2 розряду-шофера, з 01.02.1986 по 15.05.1986 на посаді помічника бурильника 3 розряду-водія. з 15.05.1986 по 01.01.1989 на посаді бурильника 3 розряду -водія, з 01.01.1989 по 01.04.1990 помічника машиніста бурової установки 3 разряду - водія; з 01.04.1990 по 01.11.2004 на посаді машиніста бурової установки 4 розряду-водія.

У підрозділі а) «Рабочие» Розділу II Списку №2 виробництв, професій, які дають право на пенсію на пільгових умовах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 зазначені наступні професії: бурильники шпурів та їх помічники, бурові мастера (бурильники), бурові робітники, мотористи (машиністи) та старші мотористи (механіки, дизелісти) на бурових и їх помічники.

Тобто, посади на яких працював позивач зазначені у підрозділі а) «Рабочие» Розділу II Списку №2 виробництв, професій, які дають право на пенсію на пільгових умовах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Вказані професії згідно класифікатора професій ДК 003:2010 відносяться до підкласу 8113.

Суд зазначає, що у трудовій книжці до цих посад мається допис - «шофер» та «водій». (а.с. 11-12) не є суміщенням професій, оскільки крім безпосередньо роботи на бурових установках позивач мав право у разі необхідності керувати цими установками, задля їх оперативного переміщення на місцевості для виконання своєї безпосередньої та основної роботи.

З довідки ДП «УкрНДІІНТВ» від 15.07.2019 року №82/7 (а.с. 24-25), яка видана на підставі первинних документів, карток Т-2, відомостей про заробітну плату та інших документів, та на підставі того факту, шо Загальносоюзний класифікатор професій робочих, посади службовців та тарифних розрядів, затверджений постановою Державного комітету СРСР по стандартам 1986 року №016 міститься підтвердження робота позивача на посадах, щ відносяться до Списку № 2 виробництв, професій, які дають право на пенсію на пільгових умовах розділу ІІ підрозділу а) у такі періоди: з 13.07.1984 по 01.02.1986 на посаді помічника бурильника 2 розряду - шофера, що складало 1 рік 6 міс. 19 днів; з 24.01.1986 по 15.05.1986 на посаді помічника бурильника 3 розряду - водія, що складало 3 міс., 13 днів; з 15.05.1986 по 01.01.1989 на посаді бурильника 3 розряду - водія, що складало 2 роки, 7 міс., 17 днів; з 01.01.1989 по 01.04.1990 помічника машиніста бурової установки 3 розряду - водія, що склало 1 рік 3 міс. 0 днів; з 01.04.1990 по 01.11.2004 на посаді машиніста бурової установки 4 розряду - 14 років, 7 міс., 0 днів. (а.с. 24)

Суд зазначає, що частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Аналогічна правова норма зазначена у пункті «б» частини першої статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788- XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788). Під повним робочим днем розуміють виконання робіт в умовах, передбачених Списком № 2 не менш, як 80% робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням певних трудових обов`язків. При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, шо підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку ппідтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, шо підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до пункту З Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно з пунктом 20 Порядку № 637. в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, шо визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, за даними трудової книжки позивача та наданої уточнюючої довідки від 15.07.2019 №82/7, виданої ДП «УкрНДІІНТВ», стаж позивача, який дає право на пенсію на пільгових умовах за списком №2 складає більше, ніж 20 років, що відповідає вимогам законодавства, а тому є підставою для зарахування цих періодів ОСОБА_1 до пільгового стажу.

Крім того , у відмові зарахувати періоди роботи позивача до пільгового стажу, відповідач посилався на те, що виходячи зі статті 114 Закону України № 1058, атестація робочих місць є обов`язковою вимогою для підтвердження пільгового трудового стажу після 21.08.1992 року.

Суд стосовно таких тверджень відповідача вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від18.11.2005 N 383 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Отже аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як підтверджено матеріалами справи - трудова книжка позивача містить відомості про посади , на яких працював ОСОБА_1 , та надана уточнюючі довідки, копії яких містяться в матеріалах справи, що дає уявлення про характер виконуваної роботи позивачем під час його трудової діяльності у зазначених періодах роботи (а.с. 9-13; 20-25).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України №41 від 01 вересня 1992 року (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність вищевказаних правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «а» статті 13 Закону №1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Суд вважає, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Підсумовуючи, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Матеріалами справи підтверджується спірний пільговий трудовий стаж роботи ОСОБА_1 із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 в період з 13.07.1984 по 01.02.1986 на посаді помічника бурильника 2 розряду-шофера, з 01.02.1986 по 15.05.1986 на посаді помічника бурильника 3 розряду-водія. з 15.05.1986 по 01.01.1989 на посаді бурильника 3 розряду-водія, з 01.01.1989 по 01.04.1990 помічника машиніста бурової установки 3 розряду - водія; з 01.04.1990 по 01.11.2004 на посаді машиніста бурової установки 4 розряду-водія на Державному підприємстві «УкрНДІІНТВ».

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач має достатній стаж для призначення пенсії і відповідно до ст.55 Закону Украї «Про пенсійне забезпечення», як працівнику експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо- геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до записів трудової книжки та довідки ДП «УкрНДІІНТВ» від №82/2, яка також була надана позивачем до матеріалів справи та надавалась ним під час його звернення до Пенсійного фонду, стаж роботи, що дає право для призначення пенсії за вислугою років за безпосередню участь у польових інженерно-геологічних роботах складає 13 років (а.с. 22-23).

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи наведене, оскільки всі доводи відповідача про правомірність своїх дій спростовуються дослідженими судом письмовими доказами та нормами проаналізованого законодавства України, позивачем належним чином на підставі первинних документів доведено протиправність дій відповідача, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України. З огляду на приписи чинного законодавства, судові витрати в сумі 840,80 грн. сплачені згідно квитанції № 26253822 від 14.04.2020 року слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 205, 229, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, код ЄДРПОУ - 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним відмову головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 19.07.2019 із зарахуванням до спеціального стажу, передбаченого Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період його роботи з 13.07.1984 по 01.02.1986 на посаді помічника бурильника 2 розряду - шофера, з 01.02.1986 по 15.05.1986 на посаді помічника бурильника 3 розряду - водія, з 15.05.1986 по 01.01.1989 на посаді бурильника 3 розряду - водія, з 01.01.1989 по 01.04.1990 помічника машиніста бурової установки 3 розряду - водія; з 01.04.1990 по 01.11.2004 на посаді машиніста бурової установки 4 розряду - водія на Державному підприємстві «УкрНДІІНТВ».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків, 61022, код 14099344) суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 травня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.