Справа № 160/2521/20
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2020 року Справа № 160/2521/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Біпос-Будсервіс» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
03.03.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Біпос-Будсервіс» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, зазнаючи, що:
- за період грудень 2014 року - вересень 2017 року ним було своєчасно та в повному обсязі сплачено ПДВ за даний період, що підтверджується платіжними дорученнями платника податків про перерахування грошових коштів за відповідний період;
- ТОВ «Біпос-Будсервіс» було подано податкові декларації зі сплати ПДВ за грудень 2014 р. та січень 2015 р. та сплачено ПДВ за вказані періоди в повному обсязі. Сплата грошових коштів за даними податковими зобов`язаннями підтверджується платіжним дорученням № 109 про перерахування грошових коштів з податку на додану вартість за грудень 2014 р. та січень 2015 р. у загальному розмірі 53 500 грн. Прийняття банківською установою розрахункового документу підприємства до виконання підтверджується відміткою банку на платіжному дорученні. Призначення платежу, вказане у платіжному дорученні від 27.02.2015 р. - сплата ПДВ за грудень 2014 р. - січень 2015 р.;
- в ході судового розгляду справи 10.08.2018 р. Дніпропетровський окружний адміністративний суд на підставі заяви Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра виніс ухвалу, згідно з якою прийняв відмову Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) від позовної заяви; провадження у справі за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біпос-Будсервіс» про стягнення заборгованості - закрив;
- позивач вважає, що відповідач вказаною заявою визнав безпідставність поданого позову до ТОВ «Біпос-Будсервіс» та у звязку з цим відмовився від поданого позову, що є свідченням сплати платником своїх податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2014 року - січень 2015 року.
На думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Розгляд справи по суті вирішено розпочати з 09.04.2020 року.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що підтверджується матеріалами справи.
31.03.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому Головне управління Державної податкової служби України у Дніпропетровській області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на таке:
- твердження позивача, що станом на 01.02.2017 року у нього рахується переплата з ПДВ, не відповідає дійсності, згідно ІКП ТОВ «Біпос-Будсервіс» станом на 01.02.2020 року переплата по особовому рахунку платника відсутня;
- кошти, що сплачував платник на бюджетні рахунки з ПДВ, зараховувались в рахунок погашення боргу з цього податку згідно з черговістю його виникнення;
- щодо несвоєчасної сплати податку на додану вартість згідно податкової декларації з ПДВ за грудень 2013 року по строку сплати 30.01.2014 року, позивачем не надано жодних пояснень;
- позивач не наводить обгрунтування в чому саме полягає зв`язок між справою №804/9634/15 про стягнення заборгованості та розглядуваною справою.
Сторони правом на надання відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив не скористались.
Відповідно до вимог ст. 258 КАС України справа повина бути розглянута до 09.05.2020 року.
При цьому суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юхно І.В. перебувала з 04.05.2020 року по 13.05.2020 року на лікарняному.
Отже, справу розглянуто 14.05.2020 року.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ «Біпос-Будсервіс» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2013 року, січень-лютий 2017 року, червень-вересень 2017 року.
Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до пп. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);
Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1 ст.31 Податкового кодексу України).
Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України).
Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 по справі № 810/700/17 (К/9901/1561/17) сформовано з цього приводу правову позицію та зазначено, що на платника податків покладено обов`язок здійснити встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків. Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених п. 126.1 ст.126 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.
У даному випадку, однією з підстав нарахування штрафних санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями було встановлення контролюючим органом порушення сплати грошового зобов`язання позивачем за наведеними податковими деклараціями з податку на додану вартість та податковиим повідомленнями-рішеннями, визначені суми в яких, набули статусу узгоджених.
Позивач в обгрунтування протиправності винесених податкових повідомлень-рішень, що є предметом розгляду у цій справі, зазначає, що ТОВ «Біпос-Будсервіс» було подано податкові декларації зі сплати ПДВ за грудень 2014 р. та січень 2015 р. та сплачено ПДВ за вказані періоди в повному обсязі.
Сплата грошових коштів за даними податковими зобов`язаннями підтверджується платіжним дорученням № 109 від 27.02.2015 року про перерахування грошових коштів з податку на додану вартість за грудень 2014 р. та січень 2015 р. у загальному розмірі 53 500 грн. Прийняття банківською установою розрахункового документу підприємства до виконання підтверджується відміткою банку на платіжному дорученні. Призначення платежу, вказане у платіжному дорученні від 27.02.2015 р. - сплата ПДВ за грудень 2014 р. - січень 2015 р.
Державна податкова інспекція Жовтневого району м. Дніпропетровська звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про стягнення податкового боргу зі сплати ПДВ за грудень 2014 р. - січень 2015 р.
20.08.2015 р. постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/9634/15, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 р., позовні вимоги Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська були задоволені у повному обсязі.
18.04.2018 р. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, розглянувши касаційну скаргу ТОВ «Біпос-Будсервіс» на вищезазначені на судові рішення, задовольнив її частково, скасував дані судові рішення по цій справі та направив справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на новий розгляд.
10.08.2018 р. Дніпропетровський окружний адміністративний суд на підставі заяви Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра виніс ухвалу, згідно з якою прийняв відмову Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) від позовної заяви; провадження у справі за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біпос-Будсервіс» про стягнення заборгованості - закрито.
Позивач вважає, що відмова від позову є свідченням згоди податкового органу з фактом своєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань за грудень 2014 р. та січень 2015 р. з податку на додану вартість.
Суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки предметом розгляду у справі №804/9634/15 було стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з несплатою позивачем узгоджених сум податкових зобов`язань по наступним деклараціям:
- уточнюючий розрахунок від 05.20.2015 року на суму податкових зобов`язань 228 грн.;
- звітна декларація від 16.04.2015 року на суму податкових зобов`язань 6190 грн.;
Предметом розгляду у цій справі є встановлення факту несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань, в тому числі по податковим деклараціям з податку на додану вартість, поданих у 2017 році.
Таким чином, правомірність та своєчасність сплати узгоджених сум податкових зобов`язань по деклараціям за 2015 рік, яка була предметом стягнення у справі №804/9634/15, не є предметом розгляду у цій справі, та обсяги нарахованих сум зобов`язань оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, яким надається правова оцінка у цій справі, не стосуються податкових зобов`язань, нарахованих деклараціями з податку на додану вартість у 2015 році.
Додатково, суд зазначає, що підставою для відмови від позовної заяви у справі №804/9634/15 є не згода податкового органу зі своєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань по наведеним деклараціям, як зазначає позивач, а погашення позивачем сум, що були заявлені до стягнення у справі №804/9634/15, що відбулось під час тривалого розгляду адміністративної справи, а саме - 25.04.2016 року.
Погашення сум по вказаним деклараціям лише 25.04.2016 року, а не датою платіжного доручення № 109 від 27.02.2015 року про перерахування грошових коштів, пояснюється здійсненням податковим органом погашення сум податкових зобов`язань позивача згідно з черговістю виникнення податкового боргу.
Суд зазначає, що сплачені позивачем кошти, суми яких наведені у вказаних платіжних дорученнях, були спрямовані на зарахування не поточних платежів, які визначені в призначенні платежу платіжних доручень, а в рахунок заборгованості, що виникла раніше та яка обліковувалась за позивачем, що підтверджується даними облікової картки платника податків.
Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 131.2 статті 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Таким чином, податковим законодавством встановлено обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в першу чергу в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Нормою пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.
Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених статтею 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки.
При цьому, санкція норми статті 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України ст. 126 цього Кодексу не містить.
Аналогічну позицію щодо застосування положень статті 87 та статті 126 ПК України викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №808/2290/17, від 11.09.2018 у справі №813/3722/17, від 05.06.2018 у справі №821/1750/17.
Підсумовуючи вищевикладене, судом дійсно встановлено несвоєчасність сплати узгоджених податкових зобов`язань позивачем, що виникла у зв`язку з направленням податковим органом сплачених позивачем сум на погашення боргу на підставі черговості виникнення.
Відповідними повноваженнями податковий орган наділено пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, який не містить диспозиції щодо вибору податковим органом періоду зарахування сплачених позивачем сум коштів, а навпаки зобов`язує відповідача здійснювати зарахування коштів згідно з черговістю виникнення податкового боргу.
А тому доводи позивача не знайшли підтвердження під час розгляду справи.
З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підтверджені під час розгляду справи, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати на користь позивача не стягуються.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.
Суддя І.В. Юхно