Справа № 320/4908/19
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4908/19 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії та додаткової пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у розмірі, що не відповідає вимогам статей 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи" та зобов`язання Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення до пенсії та додаткової пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 на підставі постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2011 року у справі №2-а-20964/11 відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи" та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

Водночас, ОСОБА_1 було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 4) серія НОМЕР_1 від 14.03.1994 року (а.с.11).

Згідно із Довідкою №480 від 15.08.2019 ОСОБА_1 в період з січня 2014 по серпень 2014 нараховано та виплачено пенсію у розмірі 9447 грн. 84 коп.

Відповідно до Постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2011 у справі № 2а-20964 Управління пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області зобов`язане перерахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", на відповідний рік з 20.07.2010 (а.с.15).

В матеріалах пенсійної справи позивача наявна Постанова про відкриття виконавчого провадження №29291119 від 10.10.2011 щодо виконавчого листа №20958, виданого 06.06.2011 (а.с.42-43).

Розпорядженням №196544 від 27.10.2011 Білоцерківським обєднаним управлінням ПФУ у Київській області було здійснено перерахунок пенсії позивачу, та нараховано доплату у розмірі 11240 грн. 03 коп. (а.с.44).

Позивач у липні 2019 звернулася до Білоцерківського обєднаного управління ПФУ у Київській області із заявою про перерахунок основної та додаткової пенсії відповідно до Постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2011 у справі №2-а-20964/11.

У листі від 16.08.2019 № 485/Г-01 надаючи відповідь на заяву Позивача, відмовляючи у перерахунку пенсії, зазначено, що у матеріалах пенсійної справи відсутні будь-які рішення суду про перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідно до статтей 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.17-18).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).

Статтею 1 Закону № 796-XII встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Отже, метою та завданнями цього Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до ст. 49 Закону №796-XII (далі - у редакції, чинній на момент призначення позивачеві пенсії) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.39 Закону № 796-XII (чинній на момент виникнення правовідносин) пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

З правового аналізу вказаних Законів та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та роз`яснень Конституційного Суду України випливає, що в період з 23.07.2011 по 31.12.2013 визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 39 Закону №796-XII пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату.

19.06.2011 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, що, зокрема, у 2011 році положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовується у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Аналогічні положення містяться також у Законах України Про Державний бюджет України на 2012-2014 роки.

На виконання вимог вищевказаних законів КМУ прийнято постанову від 06.07.2011 №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету (набрала чинності 23.07.2011) та постанову від 23.11.2011 №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (набрала чинності 01.01.2012).

Суд вважає за необхідне вказати, що Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання КМУ розмір соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти КМУ, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами КМУ. Порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, регулюється КМУ відповідно до Конституції та законів України.

Відтак, законодавство, яке застосовувалось Білоцерківським міськрайонним судом Київської області при винесенні Постанови від 06.06.2011 у справі №2а-20964 про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст.39 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законами України "Про державний бюджет України" на відповідний рік, щомісячно з 20.07.2010 підлягає перерахунку відповідно до встановлених ними приписів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного виснвоку, що виплати за рішенням суду, яким зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до моменту зміни законодавства, якими керувався суд при винесенні такого рішення або зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено та надано дозвіл для встановлення розміру пенсій КМУ.

Таким чином, розмір пенсій для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначається постановами КМУ "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №1210 від 23.11.2011 та №745 від 06.07.2011.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач, проводячи нарахування та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ої категорії діяв відповідно до норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.О.Сорочко

суддя Є.В.Чаку