Справа № 640/25235/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року м. Київ № 640/25235/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2019 року №0-1013.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим та протиправним, оскільки вартість транспортного засобу становить 700 000,00 грн згідно договору купівлі-продажу та висновку експертної оцінки; автомобіль позивача не віднесений до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, а отже належний позивачу автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році; у відповідача відсутні повноваження на винесення відносно позивача податкових повідомлень-рішень, оскільки останній перебуває на обліку в ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві; спірне податкове повідомлення-рішення щодо нарахування транспортного податку за 2017 рік винесено лише у 2019 році.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності визначення сум податкового зобов`язання оскільки сума податкового зобов`язання з транспортного податку визначена відповідно до вимог Податкового кодексу України у зв`язку із тим, що належний позивачу автомобіль є об`єктом оподаткування; спірним податковим повідомленням-рішенням позивачу перераховано транспортний податок за 2017 рік за результатами розгляду заяви позивача про проведення звірки при виявленні розбіжностей відповідно до положень підпункту 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року задоволено клопотання представника Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про заміну відповідача. Здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі, замінивши первісного відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Київській області.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником автомобіля марки MERSEDES BENZ GLS 350 D 4 MATIC, номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, дизель.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 20 квітня 2017 року №6539/17/000651 та висновку (акта) з експертної оцінки від 20 квітня 2017 року вартість автомобіля 700000,00 грн.

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського управління ГУ ДФС у Київській області із заявою про проведення перерахунку транспортного податку за 2019 рік, оскільки за результатами проведення звірки щодо стану розрахунків з бюджетом стало відомо про наявність заборгованості із транспортного податку за 2019 рік.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС від 04 грудня 2019 року №0-1013 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобов`язання із транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 18750,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийнято у зв`язку із тим, що позивач є власником транспортного засобу, який є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України у об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального".

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України встановлює, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Наведені правові норми вказують, що фізичні та юридичні особи - власники легкових автомобілів зобов`язані сплачувати у 2017 році транспортний податок за легкові автомобілі, включені до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, розміщеного на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, та який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Суд встановив, що позивач є власником автомобіля марки MERSEDES BENZ GLS 350 D 4 MATIC, номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, дизель.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня на рівні 3 200,00 грн.

Отже, легковий автомобіль, з року випуску якого минуло не більше п`яти років, може бути об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році за умови якщо його середньоринкова вартість складатиме понад 1 200 000,00 грн.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком визначено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі по тексту - Методика).

Пункт 13 Методики визначає, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів того, що належний позивачу легковий автомобіль включений до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, розміщеного на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, та який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Суд встановив, що Перелік легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, що розміщений на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за посиланням http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA, відсутній такий автомобіль, який відповідає ознакам автомобіля належного позивачу; у вказаному Переліку вказано відомості про автомобіль марки Мерседес моделі GLS 350 Blue TEC 4MATIC, об`єм циліндрів двигуна 3,0, тип пального - дизель, рік випуску - до двох років.

Докази звернення ДФС до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо визначення вартості автомобіля з ознаками належного позивачу автомобіля та доповнення відповідного Переліку, відповідачем до суду не надано.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 20 квітня 2017 року №6539/17/000651 та висновку (акта) з експертної оцінки від 20 квітня 2017 року вартість автомобіля 700000,00 грн.

Відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум транспортного податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Проте, як підтверджено матеріалами справи, спірне податкове повідомлення-рішення щодо визначення грошового зобов`язання з транспортного податку за 2017 рік позивачу винесене у 2019 році, тобто з порушенням законодавчо встановленого строку.

Відповідно до підпункту 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України обчислення суми транспортного податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податків.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України, з 11 листопада 2014 року місце проживання позивача зареєстровано у м. Київ, з урахуванням чого суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування позивачу транспортного податку спірним податковим повідомленням-рішенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення позивачу суми грошового зобов`язання з транспортного податку за 2017 рік суперечить нормам Податкового кодексу України.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС від 04 грудня 2019 року №0-1013 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 04 грудня 2019 року № 0-1013.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова