Справа № 814/2622/13-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 814/2622/13-а

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- скасувати пункт 1 наказу виконуючого обов`язків начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 04.10.2011 № 833 щодо звільнення ОСОБА_1 - начальника ВДСБЕЗ Корабельного ВМ ММУ;

- скасувати наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 31.10.2011 № 129 про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за вчинки, що дискредитують звання співробітника ОВС).

- поновити його на роботі на посаді начальника відділення державної служби боротьби з економічними злочинами Корабельного районного відділу Миколаївського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 80 622,88 грн.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 вказав, зокрема, на протиправність звільнення його зі служби за пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 04.10.2011 № 833 Про надзвичайну подію та покарання винних.

Визнано протиправним та скасовано наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 31.10.2011 № 129 о/с По особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на службі в органах внутрішніх справ УМВС України в Миколаївській області на посаді начальника відділення державної служби боротьби з економічними злочинами Корабельного районного відділу Миколаївського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області з 01.11.2011.

Стягнуто з управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 26 447,90 грн. грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.11.2011 по 31.10.2012 (з яких 2 204 грн. грошове забезпечення за один місяць).

В задоволенні позовних вимог про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 54 174,98 грн. - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року задоволено апеляційну скаргу управління МВС України в Миколаївській області, скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року та прийнята нова постанова, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

28 грудня 2019 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року по справ за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій також позивачем заявлено клопотання про поновлення строку подання такої заяви.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що 30 серпня 2019 року постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві, Попович ОСОБА_2 закрито кримінальне провадження № 0000325 від 30.12.2016 року у зв`язку із відсутністю в діях начальника ВДСБЕЗ Корабельного РВ ММУ УМВС ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.386 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Заявник вважає зазначені обставини нововиявленими та такими, що є підставою для скасування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами з ухваленням нового рішення про залишення в силі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2014 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 , матеріали справи, колегія суддів приходить наступних висновків.

Як встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 року, яку позивач просить переглянути, та підтверджується матеріалами справи, правовими підставами щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ слугувало те, що 29.09.2011 за результатами проведених заходів, прокуратурою Миколаївської області відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 11900031 за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

На підставі висновку службового розслідування, проведеного та затвердженого УМВС України в Миколаївській області 30.09.2011, встановлено, що начальник сектору Державної служби боротьби з економічними злочинами Корабельного РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_1 скоїв вчинок, що відноситься до надзвичайних подій з особовим складом ОВС та дискредитує працівника органів внутрішніх справ.

Із висновку вбачається, що ОСОБА_1 , усупереч вимогам служби, на яку покладено виявлення, документування та припинення економічних злочинів, незаконно вимагав та отримав грошову винагороду у 100 тис. грн. від громадянина Теплого А ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 за не вжиття заходів до не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за матеріалами перевірок, які проводились співробітниками очолюваного ним підрозділу.

04 жовтня 2011 року УМВС в Миколаївській області винесено наказ № 833, у п.1 якого вирішено звільнити ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України за ст.66 Положення про проходження служби (за дискредитацію), за грубе порушення чинного законодавства України, Присяги працівника міліції, нехтування вимогами наказів МВС України, які регламентують діяльність працівників міліції, ігнорування принципів ОВС - законності та гуманізму, приниження честі та гідності співробітника ОВС, підрив авторитету, престижу та довіри до правоохоронних органів України, низькі морально - ділові якості та скоєння вчинку, несумісного з перебуванням на службі, що виразилось у зраді інтересів служби та безвідповідальному виконанні своїх службових обов`язків, безпосередньо направлених на попередження, виявлення та документування корупційних дій громадян.

31 жовтня 2011 року, на підставі наказу відповідача № 833, наказом управління МВС в Миколаївській області № 129 о/с/ ОСОБА_1 звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил України за п.66 Положення (за вчинки, які дискредитують звання співробітника ОВС).

Одеський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову Миколаївського окружного адміністративного суду та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що дискредитація звання рядового і начальницького складу є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ і в пункті 66 Положення не йдеться про можливість застосування даної підстави для звільнення виключно в разі притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Судова колегія зазначила, що дії позивача є несумісними з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечать змісту Присяги працівників внутрішніх справ, оскільки підривають довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижують їх авторитет.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

В межах даної справи, на думку позивача, нововиявленою обставиною є те, що постановою слідчого ТУ ДБР закрито кримінальне провадження № 0000325 від 30.12.2016 року, у зв`язку із відсутністю в діях начальника ВДСБЕЗ Корабельного РВ ММУ УМВС ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.386 КК України.

Положеннями ч.ч. 1 - 4, 6 ст. 361 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові № 7 від 22.05.2015 "Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" зазначив, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Таким чином, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

У свою чергу істотні для справи обставини - це ті обставини, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.

Питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов`язки таких осіб, визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII.

Статтею 18 цього Закону, якій діяв на момент звільнення позивача, передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114.

Спірним наказом позивача було звільнено за п.66 цього Положення, згідно якого особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту та підпункту "є" пункту 63 Положення № 114, одним із видів дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, є звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка регулює порядок накладання дисциплінарних стягнень, встановлено, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Наведене обумовлене тим, що працівники міліції мають особливий правовий статус, який полягає у віднесенні вимог морального змісту до їх службово-трудових обов`язків.

Як вбачається з висновку службового розслідування, 12.04.2011 року слідчим відділом Корабельного РВ ММУ УМВС області за матеріалами дослідчих перевірок, яку здійснювали працівники СДСБЕЗ Корабельного РВ, за неодноразовими заявами співзасновників ТОВ "Укрмолстандарт" гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо протиправної діяльності колишнього директора товариства ОСОБА_7 , який при отриманні кредиту використав підроблений звіт, а отримані гроші використав на власний розсуд, було порушено кримінальну справу за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.202 КК України за фактом шахрайства з фінансовими ресурсами посадовими особами ТОВ "Укрмолстандарт". В подальшому по справі порушені додаткові епізоди злочинної діяльності посадових осіб товариства - за фактом підробки звіту та за фактом привласнення грошових коштів шляхом зняття грошей по чеку з рахунку ТОВ "Укрмолстандарт". Однак допитаний по справі гр. ОСОБА_7 зазначив, що брати ОСОБА_8 примусили його отримати кредит та передати їм гроші, заперечивши факт підроблення звіту.

Оперативне супроводження вказаної кримінальної справи здійснювалося працівниками СДСБЕЗ Корабельного РВ під керівництвом начальника сектору ОСОБА_1 .

За результатами проведених спільних заходів УСБУ та ВВБ області було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, знаходячись на лікарняному, діючи з корисних спонукань вимагає незаконну грошову винагороду від громадянина ОСОБА_4 за невиконання процесуальних дій за матеріалами перевірки по ТОВ "Укрмолстандарт".

Враховуючи зазначені обставини, відповідач дійшов до висновку про те, що такі дії ОСОБА_1 дискредитують його, як працівника органів внутрішніх справ (т.1 а.с.84-85).

З таким твердженням погодився і Одеський апеляційний адміністративний суд у постанові від 16.10.2014 року, зазначивши, що матеріалами службового розслідування доведено факт вчинення ОСОБА_1 проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Відсутність обвинувального вироку суду на час прийняття оскаржуваних наказів, як і наявність постанови слідчого ДБР про закриття кримінального провадження, не виключає можливості притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, що в силу пункту 66 Положення є самостійною підставою для звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішенням у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04, пункт 43).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що наявність постанови ДБР, якою закрито кримінальне провадження № 0000325 від 30.12.2016 року, у зв`язку із відсутністю в діях начальника ВДСБЕЗ Корабельного РВ ММУ УМВС ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.386 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, не є нововиявленою обставиною для перегляду постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.368 КАС України, заява ОСОБА_1 залишається без задоволення, а постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року - в силі.

Керуючись ст. 248, 306, 311, 361, 368, 369, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року - залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко