Справа № 712/3192/20
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/3192/20
Провадження № 2-а/712/82/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

за участю секретаря - Ліпатової Н.Г.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Красіловського Владислава Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Красіловського Владислава Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.03.2020 інспектором УПП в Черкаській області лейтенантом поліції Красіловським В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 2300959 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Із зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконно. Зазначив, що протоколу про адміністративне правопорушення не складалося. Однак постанова виноситься за результатами розгляду справи. Вказав, що під час винесення вказаної постанови інспектором поліції було порушене його право, передбачене ст. 268 КУпАП, а саме не надано можливість знайомитися з матеріалами справи та не надано можливості скористатися юридичною допомогою. Крім того, в якості доказів не надано жодних даних, які передбачені ст. 251 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення не складався, не встановлювались свідки, які б підтвердили факт вчинення правопорушення та не отримувались від них відповідні пояснення). На відео, наданому інспектором чітко не зафіксовано, який саме автомобіль рухався, оскільки не видно номерів державної реєстрації, та не зафіксовано, на який сигнал світлофора автомобіль здійснив перетин стоп-лінії та заїхав на вказане регульоване перехрестя. Також при прийнятті рішення про наявність факту порушення правил проїзду регульованого перехрестя, інспектором поліції не враховано режим роботи світлофора, яким регулюється рух через перехрестя вулиць Смілянська-Оборонна та провулок Крупської. Зокрема, коли на світлофорі горить «червоний» сигнал у напрямку руху в бік перехрестя вулиць Смілянська-Вернигори, у зворотному напрямку (в бік руху до перехрестя вулиць Смілянська-Надпільна) горить «зелений» сигнал, на який він і здійснив рух на власному автомобілі у вказаний в постанові час. Відмітив, що відповідно до п. 16.8 Правил дорожнього руху, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух (у даному випадку зелений), повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Тобто відеозапис проїзду перехрестя не містить доказу в`їзду на перехрестя, а лише закінчення руху по перехрестю, яке було вчинено за правилами п. 16.8 ПДР України. Просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення Серії ЕАК № 2300959 від 26.03.2020, а провадження по справі закрити.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

23.04.2020 у визначений законодавством термін представником відповідача скерований відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що в період часу з 20:00 год. 26.03.2020 по 08:00 год. 27.03.2020 відповідач 2 ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Черкаси шляхом патрулювання на службовому автомобілі та виконував службові обов`язки відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». Близько 20:39 год. відповідач 2 став свідком того, як водій, керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030 д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вулиць Смілянська-Оборонна на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г) Правил дорожнього руху України, а тому на підставі п.1. ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний транспортний засіб був зупинений. Відповідач 2, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився, та згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Надалі відповідач 2, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Після перевірки документів відповідач 2, у відповідності до вимог ст.. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві його права, передбачені ст.. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу у відповідності до положень ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст.ст. 251, 252 КУпАП було винесено постанову ЕАК № 2300959 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Надалі відповідач згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача зі змістом постанови про адміністративне правопорушення та вручив її копію. Також позивачеві було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови. Крім того вказав, що транспортний засіб під керуванням позивача здійснив виїзд на перехрестя на «жовтий» сигнал світлофора, а завершив проїзд перехрестя взагалі на «червоний», що зафіксовано на 0:25 хв. відеозапису. Так, із зазначеного фрагменту відеозапису вбачається, що сигнал дублюючого світлофора, встановленого по напрямку руху транспортного засобу під керуванням позивача, був «червоним», що забороняє рух та якому Правилами дорожнього руху не встановлено жодних винятків. Вказав, що позивач був ознайомлений з матеріалами справи, а саме доказами правопорушення, а також надав письмові пояснення. Інших заяв та клопотань, в тому числі направлених на отримання правової допомоги, від позивача не надходило. Наголосив, що під час проїзду перехрестя транспортним засобом ВАЗ 217030 з д.н.з. НОМЕР_1 на дублюючому світлофорі, що встановлений по його руху за перехрестям, вже увімкнувся «червоний» сигнал. Позивач мав достатньо часу для того, щоб зменшити швидкість та здійснити зупинку транспортного засобу у місці, визначеному п. 8.10 ПДР.

04.05.2020 позивачем скерована до суду відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що викладені у відзиві обставини не відповідають дійсності, а зроблені у ньому висновки ґрунтуються на припущеннях і не містять достатніх та беззаперечних доказів, необхідних для доведення провини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. На відеозаписі з автомобільного реєстратора взагалі не зафіксовано, на який сигнал світлофору автомобіль здійснив в`їзд на перехрестя вулиць Смілянська - Оборонна та провулку Крупської, рухаючись по вул. Смілянська у напрямку вул. Надпільна. Крім того, на відеозаписі не відображено сигнали світлофора, яким регулюється рух автотранспорту по вул.. Смілянська у напрямку вул. Надпільна. Наданий відповідачем відеозапис не містить жодних доказів в`їзду автомобіля на регульоване перехрестя на заборонний «жовтий»» або «червоний» сигнали світлофора. Відмітив, що відповідачем під час прийняття рішення про кваліфікацію дій позивача, не було враховано черговість роботи світлофорів, які регулюють рух транспортних засобів через вказане перехрестя, а саме, що під час вмикання червоного сигналу світлофора у напрямку руху в бік вул. Вернигори, на світлофорі, який регулює рух у зворотному напрямку в бік вул. Надпільна, продовжує працювати зелений сигнал, на який позивач і здійснював в`їзд на вказане перехрестя, у проміжок часу, відображеному на відеозаписі, наданому відповідачем. Таким чином, зафіксований на відеозаписі момент завершення проїзду перехрестя автомобілем позивача під час працюючого «червоного» сигналу на дублюючому світлофорі, який регулює рух по вул. Смілянській у напрямку вул. Надпільної, не являється порушенням ПДР України. Тому просить позов задовольнити.

13.05.2020 представником УПП в Черкаській області до суду скероване заперечення на відповідь щодо відзиву, в якому зазначено наступне: як вбачається із долученого до відзиву відеозапису, проміжок часу, протягом якого працює жовтий сигнал світлофору складає 3 секунди. На відеозаписі зафіксовано, що транспортний засіб під керуванням позивача здійснив виїзд на перехрестя на 21 сек. відеозапису, а на 25 сек., тобто через 4 сек., зафіксовано, що на дублюючому світлофорі вже був увімкнений червоний сигнал. При цьому транспортний засіб під керуванням позивача в цей час ще знаходився на перехресті. Враховуючи, що червоному сигналу світлофора передував жовтий, який працював протягом 3 сек., а йому, в свою чергу, - зелений миготливий, що попереджав про наступне ввімкнення сигналу світлофора, позивач мав достатньо часу для того, щоб зменшити швидкість та здійснити зупинку транспортного засобу у місці, визначеному п. 8.10 ПДР. Отже, викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову щодо порушення інспектором норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши диск відеозапису правопорушення, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Постановою інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Красіловського В.В. від 26 березня 2020 року серії ЕАК № 2300959 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 425,00 грн.

У постанові серії ЕАК № 2300959 зазначено, що позивач ОСОБА_1 26.03.2020 о 20 год. 39 хв. в м. Черкаси керуючи ТЗ проїхав перехрестя вул.. Смілянська - вул. Оборонна на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.п. 8.7.3.г) ПДР України.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 8.7.3.г) Правил дорожнього руху України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд виходить з того, що при вирішенні даного спору врахуванню підлягають приписи Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, на суд покладається обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Позивач в позовній заяві, у відповіді на відзив вказав, що інспектором не доведено правомірності своїх дій та не надано відповідних доказів щодо вчинення правопорушення, зазначеного в постанові. Останнім не доведено, на який сигнал світлофора автомобіль здійснив перетин стоп-лінії та заїхав на вказане у постанові регульоване перехрестя, а також що був здійснений проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору.

У той же час, твердження відповідача про те, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення було достеменно встановлено, що позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Так, на відеозаписі, який наданий відповідачем, взагалі не зафіксований факт проїзду ОСОБА_1 перехрестя вул. Смілянська - вул. Оборонна. Крім того, з наданих фотокопій також не вбачається фіксації проїзду перехрестя ОСОБА_1 саме на жовтий сигнал світлофору, оскільки автомобіль поліцейських знаходився на протилежному боці перехрестя, а тому самого моменту переключення сигналу світлофору та проїзду автомобіля не видно.

Тому, до таких тверджень відповідача суд ставиться критично, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушень позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події із відповідним моментом переключення сигналу світлофору тощо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для визнання її протиправною та скасування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов`язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП .

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при винесенні спірної постанови неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, тому постанова серії ЕАК №2300959 від 26.03.2020 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Красіловського Владислава Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Красіловського Владислава Володимировича серія ЕАК № 2300959 від 26 березня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАК № 2300959 від 26 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Є. Троян