Справа № 440/2347/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2347/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2347/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, визначивши в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження ВП №61679995 від 01.04.2020.

В якості підстави для звернення до суду позивач вказує на обставини порушення своїх прав у виконавчому провадженні №61679995 з примусового виконання виконавчого напису №4583, вчиненого 30.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., з огляду на обставини порушення відповідачем вимог частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" щодо прийняття виконавчого документа за відсутності доказів наявності на території виконавчого округу міста Києва майна боржника.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду без виклику учасників (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (надалі - ТОВ "Алекскредит").

18.05.2020 засобами електронного зв`язку, а 20.05.2020 поштою до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а твердження позивача - безпідставними, оскільки виконавче провадження відкрито за виконавчим написом, в якому чітко встановлено місце проживання боржника - м. Київ. Таким чином, відповідачем жодним чином не порушено норми Закону України "Про виконавче провадження", зокрема ст. 24 (а.с. 19-20, а.с. 21-24).

Розгляд справи здійснюється судом з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. перебуває виконавче провадження №61679995 з примусового виконання виконавчого напису №4583, вчиненого 30.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості в розмірі 21 500,00 грн (а.с. 34).

Вказана заборгованість виникла у зв`язку з несплатою позивачем заборгованості за договором про надання кредиту №2113048 від 29.03.2019, укладеного між ТОВ "Алекскредит" (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) в сумі 10 000,00 грн (а.с. 27-32).

Так, 31.03.2020 на адресу приватного виконавця Дорошкевич В.Л. надійшла заява ТОВ "Алекскредит", в якій останній просить відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. за №4583 від 30.03.2020 (а.с. 27), у зв`язку з чим постановою від 01.04.2020 відкрито виконавчого провадження №61679995 (а.с. 39).

ОСОБА_1 (в дівоцтві - ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ) (а.с. 8), ознайомившись з даною постановою з`ясувала, що в документі адресою боржника зазначено: АДРЕСА_1 , в той час як вона постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважаючи, що приватним виконавцем в порушення статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято до виконання виконавчий документ за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно позивача-боржника, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правомірності постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №61679995 від 01.04.2020 , суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною другою цієї ж статті визначено обмеження права приватного виконавця на примусове виконання рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII).

Виконавчий напис нотаріуса, відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII).

Приймаючи до виконання виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. за №4583 від 30.03.2020, відповідачем не було встановлено жодної із передбачених частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачу.

Не встановлено таких підстав і судом.

У позовній заяві ОСОБА_1 наголошує на тому, що приватний виконавець в порушення вимог ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" не врахував місце реєстрації та проживання позивача в м. Гадяч Полтавської області, відкривши виконавче провадження в межах території виконавчого округу міста Києва не переконавшись у наявності майна боржника на території цього округу.

На спростування цих тверджень позивача відповідач стверджує, що саме за стягувачем відповідно до вимог Закону закріплено право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби чи до приватного виконавця.

Оцінюючи правомірність дій приватного виконавця щодо прийняття до примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. за №4583 від 30.03.2020, суд виходить з такого.

За приписами абз. 2 ч. 1 ст. 19 Закону №1404-VII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до частини першої, другої, шостої статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Так, ТОВ "Алекскредит" звернулося до приватного виконавця Дорошкевич В.Л. із заявою від 30.03.2020 про примусове виконання виконавчого напису №4583, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. 30.03.2020. При цьому, в самому виконавчому написі нотаріуса вказано місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Тобто, виконавчим документом чітко встановлено, що місце проживання боржника є м. Київ.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до абз. 5 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому закону порядку. Проте ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей місця фактичною та зареєстрованою адресою.

Отже, положення ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 26 цього ж Закону щодо відомостей про місце проживання, місце перебування чи місцезнаходження особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання, оскільки в Законі України "Про виконавче провадження" застосовуються всі три окремих поняття.

Більш того, в заяві про примусове виконання рішення стягувачем також зазначено місцем проживання боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Чинною редакцією Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено обов`язку виконавця перевіряти інформацію стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.

Перевіряючи постанову приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2020 на предмет її законності, суд не встановив порушень ст. 24 Закону №1404-VIII при її винесенні, оскільки державний виконавець відкрив виконавче провадження за місцем проживання боржника, яке зазначив стягувач у заяві про відкриття провадження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову в цілому, оскільки оскаржувана постанова приватного виконавця Дорошкевич В.Л. ґрунтується на приписах Закону №1404-VIII, тоді як твердження позивача про її протиправність не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду даної адміністративної справи.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку з цим суд залишає позов ОСОБА_1 без задоволення у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, оф. 71-А, м. Київ, 02002), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" (вул. Якова Самарського, 12-А, м. Дніпро, 49044, ) про визнання протиправною та скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень та п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун