Справа № 826/14408/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Київ № 826/14408/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Катющенка В.П., суддів Кармазіна О.А., Скочок Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
до третя особа проДержавної регуляторної служби України Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради визнання незаконним та скасування розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - позивач, ДАБІ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Державної регуляторної служби України (далі - відповідач, ДРСУ) від 10.08.2016 № 84.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем розпорядження від 10.08.2016 № 84 в частині зобов`язання позивача усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяви Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради від 22.07.2015 № 686, від 10.09.2015 № 870 з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності» було прийнято за межами наданої йому компетенції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/14408/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

15.08.2017 до суду від відповідача надійшли заперечення проти позову, за змістом яких останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У запереченнях зазначається, що рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування ДРС від 22.10.2015 № 3.3, на підставі якого і видано оспорюване розпорядження, було чинним, ДРСУ не впливає на рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування ДРС та дії ДРСУ повністю відповідали Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

На підставі розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 10.10.2017 № 4331 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 визначено суддю Катющенка В.П. для розгляду адміністративної справи №826/14408/16.

Ухвалою суду від 04.12.2017 адміністративну справу № 826/14408/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено справу до розгляду колегією у складі трьох суддів у судове засідання на 21.02.2018.

Зважаючи на перебування судді Катющенка В.П. на лікарняному, 21.02.2018 адміністративну справу № 826/14408/16 знято з розгляду, наступне судове засідання призначено на 02.05.2018.

22.02.2018 представником третьої особи Краніною О.В. подано до суду клопотання про розгляд справи без участі третьої особи.

02.05.2018 представником позивача Драчук О.П. подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.05.2018 заперечувала проти позову та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 02.05.2018 суд на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.07.2015 Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради звернулось до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із заявою №686 про переоформлення ліцензії.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України 27.07.2015 направила на адресу Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради роз`яснення №40-402-522, разом з яким було повернуто підприємству оригінал ліцензії серії АВ №559254 з додатком, без її переоформлення.

21.08.2015 Державна регуляторна служба України, на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при Державній регуляторній службі України (далі - Експертно-апеляційна рада) від 20.08.2015 №3.2, прийняла розпорядження №24, яким зобов`язала Державну архітектурно-будівельну інспекцію України переглянути рішення щодо відмови у переоформленні ліцензії серії АВ №559254 від 22.10.2010.

10.09.2015 Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради повторно звернулось до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із заявою №870 про переоформлення ліцензії.

Державна архітектурно-будівельної інспекція України рішенням від 24.09.2015 №40-915 повторно відмовила Комунальному підприємству електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради у переоформленні ліцензії.

23.10.2015 Державна регуляторна служба України, на підставі рішення Експертно-апеляційної ради від 22.10.2015 №3.3, прийняла розпорядження №43, яким зобов`язала Державну архітектурно-будівельну інспекцію України вчинити ряд дій, в тому числі, переоформити ліцензію комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради серії АВ №559234 від 22.10.2010 на провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, на безстрокову в частині провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів IV і V категорій складності відповідно до вимог частини шостої статті 21 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.03.2015 №222 «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі заяви Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради від 10.09.2015 №870.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2016 у справі № 826/25389/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, визнано незаконним та скасовано розпорядження Державної регуляторної служби України № 43 від 23.10.2015 в частині зобов`язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України переоформити комунальному підприємству електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» ліценцію серії АВ №559254 від 22.10.2010 на підставі заяви останнього від 10.09.2015 №870.

22.06.2016 відповідачем на підставі зазначених вище рішень суду винесено розпорядження № 71, яким скасовано підпункт 1.1. пункту 1 розпорядження ДРСУ від 23.10.2015 № 43.

10.08.2016 відповідачем прийнято розпорядження № 84, яким зобов`язано ДАБІ усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяви Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради від 22.07.2015 № 686, від 10.09.2015 № 870 з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Вказане розпорядження винесено на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРСУ від 22.10.2015 № 3.3 (протокол № 04-15) щодо розгляду апеляції Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради щодо відмови ДАБІ у переоформленні ліцензії серії АВ № 559254 від 22.10.2010 на провадження господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком), на безстрокову відповідно до вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі статей 4, 5 зазначеного закону та відповідно до положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 724, з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2016 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 у справі № 826/25389/15, розпорядження Державної регуляторної служби України від 22.06.2016 № 71.

Не погодившись з вказаним розпорядженням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно п. 11 абз. 1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 № 1775-III відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає, в тому числі, такий вид господарської діяльності як будівельна діяльність.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі - Закон № 222), який набрав чинності 28.06.2015, ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як будівництво об`єктів IV і V категорій складності - з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про архітектурну діяльність».

У відповідності до ч. 6 ст. 21 Закону № 222 ліцензії на провадження видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-XIV (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність, пов`язана із створенням об`єкта архітектури, підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

Порядок ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, визначається Кабінетом Міністрів України.

Органом ліцензування є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 № 1396 затверджено Порядок ліцензування господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури (далі - Порядок), що розроблений відповідно до Законів України «Про архітектурну діяльність», «Про основи містобудування» та «Про регулювання містобудівної діяльності» та з 01.03.2012 встановлює загальні вимоги до ліцензування господарської діяльності, пов`язаної з будівництвом об`єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності (далі - будівельна діяльність).

У відповідності до п. 12 вказаного Порядку строк дії ліцензії становить п`ять років, а для суб`єктів будівельної діяльності, які отримують її вперше, - три роки.

Відповідно до п.1 Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 724 (далі - Положення) Державна регуляторна служба України (ДРС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Згідно пп. 29 п. 4 Положення ДРС відповідно до покладених на неї завдань видає відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Пунктами 5, 6 та 8 частини 1 статті 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що спеціально уповноважений орган з питань ліцензування здійснює нагляд за додержанням органами державної влади, державними колегіальними органами законодавства у сфері ліцензування; утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність; видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Обов`язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є:

1) розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування;

2) розгляд звернень органів ліцензування або спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування щодо проведення позапланових перевірок додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов на підставах, передбачених пунктами 4 та 5 частини дев`ятої статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 5 Закону рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов`язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Розпорядження про задоволення апеляції чи про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування надсилаються відповідному органу ліцензування та здобувачеві ліцензії, ліцензіату чи заявнику протягом трьох робочих днів з дня їх прийняття.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідач, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує політику ліцензування у сфері господарської діяльності, має повноваження на видачу розпорядження про усунення порушень законодавства.

Як встановлено судом, Закон № 222 набрав чинності з 28.06.2015 та станом на цю дату у третьої особи діяла ліцензія серії АВ № 559254 (строк дії з 22.10.2010 по 22.10.2015).

Як уже зазначалось, 22.07.2015 та 10.09.2015 третьою особою надсилались на адресу позивача заяви з проханням переоформити діючу ліцензію.

Вказані вимоги третьої особи колегія суддів вважає такими, що відповідають вимогам ч. 6 ст. 21 Закону № 222 та заявлені правомірно.

Проте, листами від 27.07.2015 №40-402-522 та від 24.09.2015 №40-915 позивач повідомив третю особу, що підстави для переоформлення ліцензії у відповідності до Порядку № 1396 відсутні.

Таким чином, у справі, що розглядається, першоджерелом спору є невідповідність ч. 6 ст. 21 Закону № 222 та п. 12 Порядку № 1396.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України (ст. 113 Конситуції України).

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

В той же час, Порядок № 1396 був прийнятий на виконання Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 № 1775-III та з 28.06.2015 втратив своє призначення.

Частиною 8 ст. 21 Закону № 222 Кабінету Міністрів України визначено привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Однак, Урядом Порядок № 1396 у відповідність до діючого законодавства своєчасно не приведено.

У свою чергу, з огляду на вищу юридичну силу Закону № 222, враховуючи його темпоральну ознаку, суд приходить до висновку, що ліцензія позивача стала безстроковою не в силу рішення позивача чи розпорядження відповідача, а в силу Закону № 222, оскільки частиною 6 статті 21 цього Закону ліцензії визнані безстроковими.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону № 222 розпорядження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, прийняті в межах його повноважень, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, юридичними особами всіх форм власності, а також фізичними особами - підприємцями.

При цьому суд звертає увагу позивача, що останнім не надано доказів на вчинення дій щодо задоволення заяв третьої особи про переоформлення ліцензії станом на час винесення відповідачем розпорядження від 10.08.2016 № 84 «Про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування».

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, а також те, що розпорядження ДРСУ від 10.08.2016 № 84 не порушує права позивача, оскільки нічого не скасовує, а лише зобов`язує ДАБІ усунути порушення вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності», розглянувши заяви Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Харківської міської ради від 22.07.2015 № 686, від 10.09.2015 № 870 з урахуванням вимог частини шостої статті 21 Закону України від 02.03.2015 № 222 «Про ліцензування видів господарської діяльності», суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII.)

Головуючий суддя В.П. Катющенко

Судді О.А. Кармазін

Т.О. Скочок