Справа № 120/1309/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 травня 2020 р. Справа № 120/1309/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050)

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.02.2020 року позивач звернулась до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області зі скаргою стосовно протиправних дій інспектора СРПП № 4 Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , що полягають у внесенні додаткових записів у протокол про адміністративне правопорушення. За результатами розгляду вказаної скарги, відповідачем надано відповідь листом № 11/Х-346 від 26.02.2020 року та роз`яснено, що факти неналежного виконання посадових обов`язків інспектором не знайшли свого підтвердження, оскільки постановою Погребищенського районного суду від 06.02.2020 року у справі № 141/955/19 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення.

Вважаючи, що Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області проведено розгляд скарги з порушенням вимог Закону України "Про звернення громадян", позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06.05.2020 року на адресу суду від представника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 12.11.2019 року інспектором СРПП № 4 Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 204027 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Складений протокол про адміністративне правопорушення вчиненого ОСОБА_1 направлено до Погребищенського районного суду разом із відповідними додатками (справа № 141/955/19).

Постановою Погребищенського районного суду від 06.02.2020 року у справі № 141/955/19, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 03.04.2020 року, ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду вказаної справи, Вінницьким апеляційним судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 204027 від 12.11.2019 року відповідає вимогам щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, встановленим статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень Розділу V Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 року № 930, скарга на дії чи рішення органу (підрозділу) поліції або їх посадових осіб подається в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до законодавства України, у разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. За кожною скаргою громадян па наявність порушень чи недоліків у роботі органів (підрозділів) поліції або на дії (бездіяльність) поліцейських проводиться ретельна перевірка органом чи підрозділом поліції, до якого звернувся зі скаргою громадянин, або тим органом (підрозділом) поліції, якому доручено проведення відповідної перевірки керівництвом Національної поліції України. За результатами перевірки виконавець складає і подає на розгляд керівнику органу (підрозділу) поліції або його заступникам рапорт (доповідну записку), в якому (якій) зазначає чи підтвердилися наведені відомості (факти) та яких заходів вжито для усунення виявлених порушень або недоліків. Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова відповідь.

Про результати розгляду скарги, 26.02.2020 року складено доповідну записку за підписом виконавців, де викладено обставини, які свідчать, що працівники Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, під час складання протоколу та оформлення матеріалів відносно позивача, діяли у межах чинного законодавства.

Таким чином, у діях інспектора СРПП № 4 Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 при складанні адміністративних матеріалів про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не встановлено обставин, які могли слугувати підставою для призначення службового розслідування, або вказували на наявність у діях поліцейських ознак дисциплінарного проступку, а тому при розгляді скарги представника позивача з боку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області порушень не допущено.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12.11.2019 року інспектором СРПП № 4 Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 204027 за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Складений протокол про адміністративне правопорушення вчиненого позивачем направлено до Погребищенського районного суду Вінницької області.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.02.2020 року у справі № 141/955/19, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 03.04.2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

09.02.2020 року позивач звернулась до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області зі скаргою на протиправні дії інспектора СРПП № 4 Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, що полягають у внесенні додаткових записів у протокол про адміністративне правопорушення.

Розглянувши зазначену скаргу та додані до неї документи, листом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 26.02.2020 року № 11/Х-346 позивача повідомлено, що факти неналежного виконання посадових обов`язків інспектором не знайшли свого підтвердження, оскільки постановою Погребищенського районного суду від 06.02.2020 року у справі № 141/955/19 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, з метою зобов`язання відповідача вчинити певні дії, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України "Про звернення громадян".

Статтею першою Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально - економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 вказаного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею четвертою Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частина перша статті 7 Закону України "Про звернення громадян").

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про звернення громадян" скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Положеннями статті 18 Закону України "Про звернення громадян" встановлені права громадян при розгляді заяви чи скарги. Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Зі змісту заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, слідує, що предметом оскарження за даним адміністративним позовом, є неналежний, на думку позивача, розгляд її скарги від 09.02.2020 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 року № 930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.12.2017 року за № 1493/31361, затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі - Порядок № 930).

Цей Порядок установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян.

Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку № 930 громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку № 930 керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.

За приписами пунктів 3-5 розділу IV Порядку № 930 вказаного Порядку рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має права, визначені статтею 18 Закону України "Про звернення громадян".

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

Пунктами 12-14 розділу IV даного Порядку передбачено, що за результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення.

До звернень, які не потребують проведення перевірки, довідки не складаються.

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Як уже встановлено судом, 09.02.2020 року позивач звернулась до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області зі скаргою на протиправні дії інспектора СРПП № 4 Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , що полягають у внесенні додаткових записів у протокол про адміністративне правопорушення. У зазначеній скарзі позивач просила адресата здійснити перевірку законності дій інспектора та притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

Наявність підстав для проведення перевірки законності дій позивач по справі пов`язувала з тим, що інспектором СРПП № 4 Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 внесено у протокол про адміністративне правопорушення відомості, що не відповідають дійсності, а саме інформацію про документи, які станом на момент складення протоколу не могли існувати.

За результатами розгляду скарги, Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області від 26.02.2020 року № 11/Х-346 позивача повідомлено листом, що факти неналежного виконання посадових обов`язків інспектором не знайшли свого підтвердження, оскільки постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.02.2020 року у справі № 141/955/19 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення.

Так, постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Не погодившись із вказаною постановою, захисник Ходак Владислав Володимирович в інтересах позивача подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного правопорушення; протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом у справі, оскільки після його складення в нього вносилися дописи; протокол по часу складено раніше, ніж ОСОБА_1 пред`явлено вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; судом порушено принцип безпосередності дослідження доказів, оскільки взято до уваги письмові пояснення свідків; судом безпідставно враховано пояснення інспектора ОСОБА_2 та надана перевага таким поясненням над доводами сторони захисту; судом допитано свідка, клопотання про допит якого в суді не заявлялося; судом винесено рішення в інший день, ніж проведено судове засідання.

Також, в інтересах ОСОБА_1 захисник Панасюк Наталія Антонівна подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Скарга мотивована тим, що свідки, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не були безпосередньо допитані у суді, тому їх письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги; протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки містить дописи; працівником поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння; не можуть бути прийняті до уваги показання працівників поліції, оскільки ці свідки зацікавлені у розгляді справи.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 03.04.2020 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_1 - адвокатів Ходака Владислава Володимировича та Панасюк Наталії Антонівни залишено без задоволення, а постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 06.02.2020 року залишено без змін.

Вказане рішення суду апеляційної інстанції обґрунтоване тим, що відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами тощо.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із видів доказів у справі.

Статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, дата і місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційний суд звернув увагу на те, що вищевказані дописи не змінюють по своїй суті змісту протоколу в частині місця, часу та суті адміністративного правопорушення.

При цьому зазначив, що першочерговою задачею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є перевірка протоколу про адміністративне правопорушення на відповідність його вимогам інструкції та порядку, а визначальним завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Таким чином, проаналізувавши зміст поставленого у скарзі питання, та зміст відповіді на дане питання, підготовленої відповідачем 26.02.2020 року, суд вважає, що останнім у повному обсязі розглянуто скаргу від 09.02.2020 року, а письмова відповідь на неї є вичерпною та підготовленою у строки, встановлені законодавством.

Отже, Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області у межах своєї компетенції у повному обсязі та у відповідності до норм чинного законодавства підготовлена письмова відповідь на скаргу позивача.

Окрім того, варто наголосити, що незгода позивача зі змістом відповіді та наданою інформацією, є суб`єктивним сприйняттям позивача.

На переконання суду, звернення позивача з апеляційною скаргою до Вінницького апеляційного суду та зі скаргою до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майже тотожного змісту у рамках Закону України "Про звернення громадян", а також незгода з відповіддю, наданою відповідачем, свідчить про намагання заявника отримати суб`єктивно очікувані відповіді на поставлені питання.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, перевіривши дії та рішення відповідача відповідно до вимог статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області враховано всі обставини справи, дії щодо розгляду звернення позивача вчинено законно, обґрунтовано та своєчасно, відповідь на питання порушене позивачем надано змістовну, а тому підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не здійснюється.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, 21050).

Рішення у повному обсязі виготовлене: 18.05.2020 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна