Справа № 2040/7219/18
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питань встановлення способу і порядку виконання судового рішення

"20" травня 2020 р. № 2040/7219/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого суді - Панченко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковалевської Маргарити про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення по адміністративній справі №2040/7219/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2019 року від старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковалевської Маргарити надійшла заява про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій останній просив суд: встановити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі №2040/7219/18 шляхом: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області негайно (без відстрочення) перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 62% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою з урахуванням виплачених сум без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова №649 від 22.08.2018, тощо), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

В обґрунтування поданої заяви заявник вказав, що боржником не виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі №2040/7219/18 в повному обсязі, що є підставою для встановлення способу виконання рішення в порядку статті 378 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року, зупинено розгляд заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковалевської Маргарити про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення по адміністративній справі №2040/7219/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - до розгляду адміністративної справи №2040/7219/18 Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду та повернення справи до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 12.05.2020 поновлено провадження у даній справі, у зв`язку із розглядом адміністративної справи №2040/7219/18 Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду та повернення справи до суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в порядку передбаченому ст. ст. 124-127, ч.2 ст.194 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З огляду на приписи ст.194, ст.378 КАС України, судовий розгляд заяви позивача здійснюється в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01.01.2018р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 62% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р. Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків, 61022, код 14099344), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 по справі № 2040/7219/18 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 2040/7219/18 залишено без змін.

20.02.2019 року дане рішення набрало законної сили та 14.05.2019 року позивачу видано виконавчий лист.

Виконавчий лист пред`явлено до виконання, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратовою Марією Анатолівною від 05.08.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59680559 щодо примусового виконання виконавчого листа №2040/7219/18 виданого 14.05.2019 року про зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 62% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р.

В постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Як свідчать додані до заяви документи, на адресу боржника, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2019.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області направлено лист від 12.08.2019 року №26396-14/20, яким повідомлено, що пенсійним органом добровільно виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року та Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі №2040/7219/18. ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії та основного розміру пенсії 62% визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року Сума доплати за перерахунком становить 16123,71 грн. Доплату за період з 20.02.2019 року по 31.03.2019 року проведено в квітні поточного року. З 01.04.2019 року пенсія виплачується з урахуванням рішення суду. Доплату з період з 01.01.2018 року по 19.02.2019 року буде проведено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Таким чином, судове рішення від 03.10.2019 року по справі №2040/7219/18 боржником виконано не в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Згідно зі ст.2 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до ч.1 ст.7 вищезазначеного Закону, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Так, положеннями Закону України "Про виконавче провадження" визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із до ч.3 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Ця мета співвідноситься зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №0840/3112/18, яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд відзначає наступне.

Положеннями ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Враховуючи, що в межах даної справи розглядається питання стосовно порушення прав позивача щодо перерахунку та виплати пенсії, слід враховувати, що згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Конституційне поняття "закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

При цьому, відповідно до положень Конституції України, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Також, судом враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких підстав, суд вважає заяву державного виконавця про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 255, 295, 297, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковалевської Маргарити про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення по адміністративній справі №2040/7219/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Встановити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі №2040/7219/18 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області негайно (без відстрочення) перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 62% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою, з урахуванням виплачених сум без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів (постанова № 649 від 22.08.2018 року, тощо), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), з урахуванням п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Панченко