Справа № 640/19078/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року місто Київ №640/19078/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доШевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
прозняття арешту,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Київ з позовною заявою до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій просить суд зняти арешти з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.01.2003, винесеною державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, номери запису про обтяження 1452369.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем помилково встановлено, що належна позивачу та його родичам квартира АДРЕСА_1 нібито належить боржнику ОСОБА_2 та безпідставно наклав на неї арешт. Разом з тим, позивач не був і не є боржником по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-2013, виданого 18.12.2000 Старокиївським районним судом міста Києва про стягнення аліментів 1/4 частини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та в рамках якого накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , 1972 року народження, проживаючого по АДРЕСА_2 , а саме на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 ., а примусове стягнення аліментів відбувалося з іншої особи, яка має схоже прізвище і аналогічне ім`я та по батькові ( ОСОБА_4 ).

Різниця полягає в тому, що прізвище позивача ОСОБА_5 , а прізвище боржника ОСОБА_6 , дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а боржника - 1972 рік; позивач зареєстрований та проживаю з 04.04.1995 по день звернення до суду з даною позовною заявою за адресою: АДРЕСА_4 , а боржник на момент винесення постанови проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/19078/19 без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі та запропоновано відповідачу у визначений судом строк надати відзив на позовну заяву.

Разом з тим, відповідачем не надано суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

Згідно з частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Позивачем через канцелярію суду 04.05.2020 подано клопотання про пришвидшення розгляду адміністративної справи №640/19078/19.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з позовної заяви, позивач є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Оболонського району міста Києва від 23 жовтня 2001 року.

При оформленні спадщини 17.04.2019 приватним нотаріусом було перевірено відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та виявлено обтяження за реєстраційним №1452369 за типом арешт (архівний запис), зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою 09.11.2004 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі від 10.01.2003 на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачем зазначено, що Першою київською державною нотаріальною конторою позивачу було надано вищевказану постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.01.2003. З даної постанови вбачається, що вона винесена при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2013, виданого 18.12.2000 Старокиївським районним судом міста Києва про стягнення аліментів 1/4 частини з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , 1972 року народження, проживаючого по АДРЕСА_2 , а саме на АДРЕСА_5 .

Разом з тим, позивач наголошено на тому, що він не був і не є боржником по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-2013, виданого 18.12.2000 Старокиївським районним судом міста Києва, а примусове стягнення аліментів відбувалося з іншої особи, яка має схоже прізвище і аналогічне ім`я та по батькові ( ОСОБА_4 ). Різниця полягає в тому, що прізвище позивача ОСОБА_5 , а прізвище боржника ОСОБА_6 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ІНФОРМАЦІЯ_2 народження; позивач зареєстрований та проживаю з 04.04.1995 по день звернення до суду з даною позовною заявою за адресою: АДРЕСА_4 , а боржник на момент винесення постанови проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з запитом від 17.04.2019.

Листом Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 22.04.2019 повідомлено позивача, що станом на 22.04.2019 у Відділі відсутні виконавчі провадження, боржником за якими є я ОСОБА_1 . Крім того, у спеціальному розділі Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні відомості щодо перебування виконавчих проваджень відносно заявника у минулі періоди. Відповідачем вказано на те, що не виявляється можливим встановити характер виконання за виконавчим провадженням, в процесі якого було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки журнали реєстрації виконавчих проваджень, переданих державним виконавцями, та завершені до 2014 року, знищені за закінченням строку зберігання, не виявляється можливим надати інформацію стосовно характеру заборгованості, а також винесення постанови про звільнення майна з-під арешту у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Також, у вказаному листі відповідачем повідомлено позивача, що вимогами частин першої-четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зняття арешту за постановою державного виконавця. Вимогами частини п`ятої вказаної статті передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Позивач, не погоджуючись з діями Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо накладення арешту на майно позивача, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (чинним на момент відкриття виконавчих проваджень), який втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до пунктів 5 - 7 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої та другої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження, в межах якого винесено постанову про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно позивача, зобов`язаний був зняти такий арешт та направити відповідну постанову органу який наклав арешт.

Відповідно до приписів частини першої - третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як зазначено позивачем, його батьком є ОСОБА_7 , однак в його свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 його прізвище та прізвище його батьків було записано « ОСОБА_6 ».

Рішенням Оболонського районного суду міста від 13.09.2018 було встановлено факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що посвідчується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після його смерті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було заведено спадкову справу за №9/2018.

Як було зазначено вище, при оформленні спадщини 17.04.2019 приватним нотаріусом було перевірено відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та виявлено обтяження за реєстраційним №1452369 за типом арешт (архівний запис), зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою 09.11.2004 на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Шевченківському районі від 10.01.2003 на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач наголошено на тому, що він не був і не є боржником по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-2013, виданого 18.12.2000 Старокиївським районним судом міста Києва, а примусове стягнення аліментів відбувалося з іншої особи, яка має схоже прізвище і аналогічне ім`я та по батькові ( ОСОБА_4 ).

Так, позивачем зазначено, що різниця полягає в тому, що прізвище позивача ОСОБА_5 , а прізвище боржника ОСОБА_6 , дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а боржника - 1972 рік; позивач зареєстрований та проживаю з 04.04.1995 по день звернення до суду з даною позовною заявою за адресою: АДРЕСА_4 , а боржник на момент винесення постанови проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Слід зазначити, що відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки.

Згідно з пунктом 9.10 даного Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008, виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Позивачем зазначено, що оскільки передаються на зберігання та згодом знищуються лише завершені виконавчі провадження, то знищення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 18.12.2000 №2-2013 вказує на те, що воно було закінчене.

Вказане жодним чином не спростовано відповідачем.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вбачає підстави для зобов`язання Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешти з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.01.20.2003, реєстраційний номер обтяження: 1452369.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешти з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.01.20.2003, реєстраційний номер обтяження: 1452369.

Стягнути з Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110, код ЄДРПОУ ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 287, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.