Справа № 240/3208/20
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Житомир справа № 240/3208/20

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черноліхова С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку протиправними;

- зобов`язати відповідача призначити та здійснити нарахування пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частин 1, 2 статті 55, частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня подання заяви про призначення пенсії.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що має статус потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії, проживав в зоні добровільного гарантованого відселення та зоні посиленого радіологічного контролю, постійно працює в м. Коростень з 2006 року. Вважає, що має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку згідно з частинами 1, 2 статті 55, 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте, відповідач відмовив у такому зниженні. Вказану бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позивач вважає протиправною та такою, що порушує його конституційні права, тому звернувся до суду за їх захистом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

07 квітня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить закрити провадження у справі, оскільки вже є рішення від 03 липня 2019 року по ідентичній справі № 240/7695/19.

16 квітня 2020 року позивач направив відповідь на відзив, в якій вказав, що даний позов поданий з інших підстав та з іншою відмовою відповідача.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується посвідченням 4-ї категорії серії НОМЕР_1 від 14 грудня 1994 року.

27 листопада 2019 року позивач звертався до відповідача із заявою, у якій просив призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку як особі, яка проживає і працює на територіях радіоактивного забруднення, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На вказане звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало відмову № А-5519 від 12 грудня 2019 року, мотивовану тим, що позивач документально не підтвердив період проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років. За таких обставин, підстави для зниження пенсійного віку на підставі частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні. Крім того, вказав, що таке роз`яснення вже було йому надано у листі від 04 січня 2019 року № 28/03-2.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з частиною 3 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи:

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, - зменшення віку передбачено - 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац 5);

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років (абзац 6).

*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно з частиною 2 статті 56 вказаного Закону, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як вбачається із довідки виконавчого комітету Чоповицької селищної ради Малинського району № 11 від 07 березня 2019 року, ОСОБА_1 дійсно постійно проживав у смт. Чоповичі Малинського району, яке віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, а саме: з 26 квітня 1986 року по 14 вересня 1989 року, з 01 липня по 09 вересня 1991 року, з 19 лютого 2002 року по даний час.

Згідно з довідкою локомотивного депо Коростень № 658 від 02 березня 2020 року, позивач постійно проживав та був прописаний у м. Коростень (зона гарантованого добровільного відселення) з 12 квітня 1991 року по 29 січня 2002 року.

Отже, станом на 01 січня 1993 року позивач прожив у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 6 місяців 28 днів, а в зоні гарантованого добровільного відселення - 1 рік 8 місяців 19 днів, що не відповідає умовам, визначеним приписами абзаців 5 та 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону.

Враховуючи те, що позивач не прожив станом на 01 січня 1993 року у зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки, а в зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки, тому суд дійшов висновку, що він не набув права на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Будь-яких інших доказів, крім вказаних довідок про періоди проживання у зонах радіоактивного забруднення, на підтвердження наявності підстав для зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачем не надано.

Положеннями частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 не довів, що має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки даний спір відрізняється від спору у справі № 240/7695/19 суб`єктним складом (різні відповідачі) і підставами.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир,10003, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов