Справа № 460/582/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/582/19 пров. № А/857/3356/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя Махаринець Д.Є., м. Рівне, повний текст складено 13.02.2020) по справі за адміністративним позовом Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат,-

В С Т А Н О В И В :

Національна академія Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Національна академія Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд порушив вимоги ст. 242 КАС України, зокрема невірно застосував висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16, вважаючи, що позивач мав звернутися до суду у місячний строк з дня ознайомлення з постановою Великої палати від 12.12.2018.

Зазначеною постановою Великої палати від 12.12.2018 вирішено відійти від попередньої практики щодо підсудності даної категорії спорів як таких, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на публічній службі, а жодного висновку щодо застосування місячного строку звернення до суду до даної категорії спорів дана постанова не містить.

Також апелянт вважає, що суд безпідставно застосовує правову позицію визначену у постанові Верховного суду від 30.09.2019 у справі №340/685/19, оскільки позовна заява подана Національною академією від 11.03.2019, а вищевказана позиція Верховного Суду висловлена 30.09.2019, від так на момент звернення до суду вона не існувала і Національна академія не могла нею керуватися.

Відповідно до ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно ст. 14 КАС України: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, Верховним судом 30.09.2019 зроблено висновок, який набрав законної сили, щодо застосування місячного строку звернення до суду у даній категорії справ, який звужує права позивача, щодо строку звернення до суду, а від так відповідно до вимог ст. З КАС України немає зворотної дії в часі і не може бути застосований у даній справі для визначення належного строку звернення до суду позивачем станом на 11.03.2019 року.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положення ч.5 ст.122 КАС України слугують меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, але не повинні використовуватися як засоби легалізації неправомірної поведінки і не повинні застосовуватися стосовно заходів, які спрямовані на припинення неправомірної поведінки.

За своєю юридичною природою невиконання особою свого обов`язку по відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі - це правопорушення, яке носить триваючий характер.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний/з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

На цій підставі та враховуючи, що на дату звернення позивача до суду не припинили існувати підстави для звернення до суду, слід вважати безпідставним твердження суду про порушення позивачем, встановлених ст.122 КАС України, строків звернення до суду.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення без розгляду позовних вимог на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, а також легалізації триваючого правопорушення, як такі, що суперечать завданням адміністративного судочинства визначені ст. 2 КАС України.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи ( ІШап V . Тигкеу N 22277/93).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Із урахуванням наведеного, зміна судової практики, її нестабільність не може перешкоджати доступу до суду учасників адміністративного процесу, унеможливлювати розгляд спору, ініційованого суб`єктом владних повноважень, спрямованого на реалізацію ним своїх повноважень.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції вірно врахував, що предметом цього позову є правомірність стягнення із ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з її утриманням у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 271378,22 грн, а згідно довідки-розрахунку позивача від 08 серпня 2018 року №1177, відповідач зобов`язувався оплатити суму витрат, пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти в касу або на рахунок Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного до 08 вересня 2018 року. Також, у вказаній довідці-розрахунку зазначено про незгоду відповідача з сумою розрахунку.

Відповідно до ч. 7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Відповідачу було надано строк на добровільну сплату витрат, пов`язаних з його утриманням у закладі вищої освіти до 08 вересня 2018 року, у зв`язку з чим, починаючи з 09 вересня 2018 року розпочався перебіг строку на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду з позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 11 березня 2019 року, помилково керуючись ч. 2 ст.122 КАС України, яка визначає трьохмісячний строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд першої інстанції врахував правову позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 30.09.2019 у справі №340/685/19.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява подана Національною академією 11.03.2019 була подана з пропуском місячного строку звернення до суду.

В даній спірній ситуації, суд першої інстанції вірно зазначив, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Посилання позивача на, те що про постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16 він дізнався 21 січня 2019 року, а позов подав до суду лише 11 березня 2019 року, не заслуговують на увагу, оскільки підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня ознайомлення з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року, позивачем не надано.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що правова позиція Верховного Суду не є законом, і може слугувати лише підставою для звернення з клопотанням про поновлення строку на звернення до суду.

Також, помилковим є твердження апелянта, що спірні правовідносини є триваючим правопорушенням.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно абзацу 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 3 цієї статті встановлює, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 460/582/19- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Н.В. Ільчишин

Т.І. Шинкар

повний текст складено 20.05.2020