Справа № 712/15689/19
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/23/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

з участю адвокатів - ЮРЧЕНКО В.О., МЕЛЬНИК С.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (проживє за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (юридична адреса: м. Черкаси, вул. Л. Українки 21), третя особа: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 20 листопада 2019 року приблизно о 15 год. 45 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода на перехресті вулиць з круговим рухом Смілянська 137, що у м. Черкаси (зі сторони спуску з мосту, що по проспекту Хіміків) за участю автомобілів Seat Exeo, д.н.з. НОМЕР_1 (водій ОСОБА_3 ) та мікроавтобуса Mercedes-BENZ 611 DK, д.н.з. НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 зупинив свій транспортний засіб перед перехрестям з круговим рухом для виконання вимоги абз. 4 п. 16.12 ПДР та відчув удар у задню частину автомобіля і згодом, після того як транспортний засіб відкинуло вперед, ще один удар. Тобто удар відбувся коли останній зупинив автомобіль для переваги в русі іншим транспортним засобом, що рухалися по перехрестю з круговим рухом.

Для оформлення події були викликані працівники Управління патрульної поліції в Черкаській області. При цьому, спочатку прибув один патруль поліції, які почали склади протокол про адміністративне правопорушення, а потім, після декількох дзвінків іншого учасника ДТП прибули інші працівники поліції, які і склали протокол про адміністративне правопорушення лише на нього - ОСОБА_3 . Свою позицію обґрунтували тим, що ОСОБА_3 , нібито «підрізав» іншого учасника ДТП, що і стало причиною ДТП. Однак, жодного перестроювання чи «підрізання» він не здійснював, а навпаки стояв нерухомо, про що і написав у протоколі про адміністративне правопорушення та не погодився зі схемою ДТП, про що в ній і значив. Характеристика пошкоджень у його транспортного засобу (пошкодження лівої задньої частини бампера та лівої задньої фари) вказує на те, що удар виник внаслідок недотримання іншим учасником ДТП безпечної дистанції

Саме водієм Mercedes-BENZ 611 DK - ОСОБА_4 С.В . були порушені п. 13.1 (недотримання безпечної дистанції); п. 2.3 б та п. 10.1 ПДР України. На схемі ДТП позначено, що водій Mercedes-BENZ 611 DK змістився праворуч зі своє лівої смуги руху на праву смугу.

Таким чином, в діях водія Mercedes-BENZ 611 DK Дикуна С.В. наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КпАП України.

В супереч вимогам ст. 252 КпАП України працівники патрульної поліції не склали протокол про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП.

Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення порушує його права та інтереси, оскільки унеможливлює притягнення до відповідальності винної особи у вказаній ДТП та подальше відшкодування збитків у цивільному порядку.

У зв`язку з цим просить, визнати протиправними бездіяльність Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України на іншого учасника ДТП, яка відбулася 20 листопада 2019 року, та зобов`язати Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України відносно водія Mercedes-BENZ 611 DK Дикуна С.В.

Адвокат позивача Юрченко В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Третя особа ОСОБА_8 та його адвокат Мельник С.Н. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у вказаній дорожньо-транспортній пригоді його вина відсутня, жодних правил дорожнього руху не порушував, та працівниками поліції вірно складено протокол про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали адміністративної справи № 711/9311/19, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 20 листопада 2019 року о 15 год. 45 хв. в м Черкаси по вул.. Смілянська 137, керував автомобілем Seat Exeo, д.н.з. НОМЕР_1 (власник ОСОБА_3 ), на перехресті з круговим рухом, не врахував дорожньої обстановки при перестроюванні ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, та здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-BENZ 611 DK, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_7 ) під керуванням водія ОСОБА_8 , чим порушив п. 2.3б, 10.1 ПДР України. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуюсь з висновками працівників Управління патрульної поліції, викладеними у даному протоколі, ОСОБА_3 звернувся до суду для захисту своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивач ОСОБА_3 звертаючись до суду, вважає, що бездіяльністю відповідача порушено його права та законні інтереси, оскільки не складено протокол на особу, яка на його думку, винна у скоєні ДТП, в результаті якого його автомобіль було пошкоджено.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 січня 2020 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КпАП України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В постанові також вказано, що з наявних матеріалів адміністративної справи вбачається порушення правил дорожнього руху іншим учасником ДТП (п. 10.3 - У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч; п. 13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозяться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до резолютивної частини вищевказаної постанови, судом не вказано та не зазначено про направлення адміністративних матеріалів за даною ДТП до Управління патрульної поліції в Черкаській області для вирішення питання щодо складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України відносно іншого учасника ДТП.

Крім того, судом також встановлено, що позивач з метою захисту своїх прав з заявою до Управління патрульної поліції в Черкаській області про складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника ДТП та направлення їх до суду не звертався.

Третя особа ОСОБА_8 проти позиції позивача заперечив та пояснив, що рухаючись на своєму автомобілі, він не порушував правил дорожнього руху, так як його автомобіль відповідно до наданих до суду фотоматеріалів не змінював напрямку руху, а водій іншого автомобіля рухаючись поруч з ним пошкодив його та свій автомобіль, що підтверджено фотоматеріалами.

З наданих до суду фото таблиці про вчинення ДТП, вбачається, що автомобіль Мерседес Бенц не змінював напрямку руху, а автомобіль Сеат розташований зі зміненим напрямком руху.

Крім того, при огляді фототаблиці механічних ушкоджень автомобілів, вбачається, що дійсно автомобіль Сеат при зміні руху пошкодив як свій автомобіль так і автомобіль Мерседес.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд може прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, закріпленим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єктів владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Такі втручання не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про дорожній рух» державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту статті 3 Закону України «Про Національну поліцію», у діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1-4, 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.ч.1, 2 ст. 7 КпАП України).

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття будь-яких нормативно-правових актів, у тому числі проведення перевірки на місці ДТП, складення протоколу про адміністративне правопорушення та надіслання його на розгляд суду відповідно до правил підсудності, є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як вбачається зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, а тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_8 про вчинення ним 20 листопада 2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За вказаних обставин, суд вважає, що обставини щодо наявності чи відсутності вини у скоєнні ДТП підлягає доведенню в рамках розгляду справи в порядку КпАП, а не в порядку оскарження дій відповідача в порядку КАС України.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 242-244, 250, 262, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_9 в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 20 травня 2020 року.