Справа № 560/428/20
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/428/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

19 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області Дідик Л.О. ВП №60378610 від 22 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови №51895377 від 18 жовтня 2019 року, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області кошти в сумі 1500 гривень;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області Дідик Л.О. ВП №60378545 від 22 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови №51583325 від 18 жовтня 2019 року, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області кошти в сумі 201185,01 гривень.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Постановами головного державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області Дідик Л.О.:

- №51583325 від 18.10.2019 постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 2011850,12 грн;

- №51895377 від 18.10.2019 постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 15000,00 грн.

На підставі заяви стягувача про повернення виконавчих документів стягувачу, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі листи №686/5133/15-ц, видані 17.06.2016 Хмельницьким міськрайонним судом, повернуті стягувачу.

Після повернення виконавчих листів ОСОБА_2 пред`явив їх до примусового виконання приватному виконавцю Лабчуку Роману Михайловичу , постановами якого від 31.10.2019: відкрито виконавче провадження (ВП №60458723) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 15000 грн.; стягнуто з боржника - ОСОБА_1 на користь приватного виконавця основну винагороду в сумі 1500 грн.; відкрито виконавче провадження (ВП №60458960) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за розпискою у розмірі 2008196,12 грн. та судовий збір у розмірі 3654 грн.; стягнуто з боржника - ОСОБА_1 на користь приватного виконавця основну винагороду в сумі 201185,01 грн.

Після повернення виконавчих листів стягувачу, головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області Дідик Л.О. винесено постанови:

- ВП №60378610 від 22.10.2019 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови №51895377 від 18 жовтня 2019 року, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області кошти в сумі 1500 гривень;

- ВП №60378545 від 22 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови №51583325 від 18 жовтня 2019 року, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області кошти в сумі 201185,01 гривень.

Позивачка, вважаючи постанови від 22.10.2020 протиправними, звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Положеннями статей 40, 42 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

За змістом частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбачених пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

При цьому, в силу норм пункту 1 частини 1 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, з виконавчого збору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Наведе свідчить про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання судового рішення; вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №824/172/18-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

Доказів зазначення у постановах про повернення виконавчого документу стягувачу інформації щодо суми, яка була стягнута із позивача сторонами не надано. Не здобуто таких доказів і судом. Разом з цим, примусове виконання здійснюється приватним виконавцем, а не державним виконавцем.

Таким чином, відповідач не надав доказів вчинення дій, що у кінцевому результаті призвели до виконання виконавчого документу, а саме, стягнення коштів.

Крім того, суд вважає доводи відповідача щодо наявності підстав для стягнення виконавчого збору безпідставними, оскільки у разі стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №553/196/18.

З огляду на те, що фактично виконавчі документи виконано не було, реального стягнення грошових коштів не здійснено, суд вважає, що у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору у тому розмірі, який визначений у спірних постановах.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.