Справа № 300/2689/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2020 р. справа № 300/2689/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення комісії з розгляду питань надання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, пільг для населення від 14.11.2019 року №17/1.3.24 та повернення надміру нараховану (виплачену) житлову субсидію з 01.10.2018 року по 30.04.2019 року у сумі 6 994,87 грн., прийнято протиправно, оскільки таке рішення винесено на підставі Постанови КМУ, яка втратила чинність. Вказав, що твердження відповідача про перебування його зятя за кордоном більше 60 днів є безпідставним, так як згідно церковного свідоцтва про укладення шлюбу, останній 20.05.2018 вінчався в церкві з донькою позивача. Зазначив, що субсидію призначено на нього і дружину та при нарахуванні субсидії враховуються виключно доходи останніх, а донька та зять, який на переконання відповідача перебував за кордоном більше 60 днів, за адресою реєстрації позивача не проживає, про його місце знаходження відомо не було. Оскільки оскаржуваним рішенням позивача незаконно позбавлено субсидії, таке рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

У строк, встановлений судом, позивач усунув вказані недоліки, тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказав, що при поданні 05.12.2018 року заяви про призначення субсидії позивачем не надано інформацію про перебування ОСОБА_2 за кордоном понад 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії. Відповідно до отриманої відповіді Держприкордонслужби ОСОБА_2 з 15.02.2018 по 23.04.2018 перебував за кордоном, у зв`язку з чим комісією з розгляду питань надання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, пільг для населення 14.11.2019, за подання позивачем недостовірних відомостей, правомірно прийнято рішення №17/1.3.24 про припинення надання субсидії з 01.09.2019 та повернення надміру нараховану (виплачену) житлову субсидію в сумі 6 994,87 грн. Просив у задоволенні позову відмовити.

20.02.2020 до суду подано відповідь на відзив, згідно якого заперечення наведені у відзиві позивач вважає необгрунтованими, оскільки жодних недостовірних відомостей позивачем надано не було, а надані відповідачем дані про перебування за кордоном ОСОБА_2 , без зазначення по-батькові, не вказують, що ця особа зять позивача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України.

05.12.2018 позивач звернувся із заявою про призначення житлової субсидії, з якою також подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій у пункті 3 розділу І зазначив, що до осіб, які входять до складу домогосподарства належать: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_6 (дочка), яка не проживає за вказаною адресою. У розділі ІІ зазначено, що до членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) належить: ОСОБА_2 (зять), за адресою реєстрації позивача не проживає.

Згідно довідки КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» від 05.12.2018 року ОСОБА_7 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

05.02.2019 складено Акт № 100 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , в якому зокрема зазначено, що уповноваженим представником сім`ї є ОСОБА_1 (позивач). У пункті 1 розділу ІІІ «Кількість членів сім`ї, що мешкають разом» зазначено лише ОСОБА_5 (дружину). У розділі VIII «Додаткова інформація» зазначено, що за адресою домогосподарства зареєстрована ОСОБА_6 (дочка), але там не проживає, та зазначена адреса її фактичного місця проживання (а.с.77).

Згідно рішення Комісії № 4/1.1.62 від 21.02.2019 позивачу призначено житлову субсидію на дві особи з 01.10.2018 року по 30.04.2019 року.

28.08.2019 відповідачем до Державної прикордонної служби України направлено запит щодо отримання інформації про перетин державного кордону особами згідно додатку з 01.07.2017 року по 30.06.2019 року.

Відповідно до отриманої інформації на вказаний запит Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомив про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон, а саме: 09.07.2017 - в`їзд; 15.02.2018 - виїзд; 23.04.2018 - в`їзд.

Згідно витягу з Протоколу засідання Комісії № 17 від 14.11.2019 прийнято рішення про припинення житлової субсидії позивачу з 01.09.2019 року, оскільки у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію, а саме не подано інформацію, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном більше 60 днів та повернення надміру нараховану (виплачену) житлову субсидію з 01.10.2018 року по 30.04.2019 року у сумі 6 994,87 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі по тексту - Закон № 2017-III). Відповідно до статті 5 Закону № 2017-III державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Згідно Закону № 2017-III до державних соціальних нормативів належать, в тому числі, соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам.

Приписами пункту 7 частини першої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 19.11.2017 № 2189-VIII встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій встановлено Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі по тексту - Положення № 848, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 № 329 чинній станом на дату звернення позивача із заявою про надання житлової субсидії).

Підпунктом 3 пункту 6 Положення №848 встановлено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді: за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).

Згідно пункту 7 вказаного Положення за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у підпунктах 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювальна площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку) і 7 пункту 6 цього Положення.

Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Абзацом 11 пункту 7 Положення №848 встановлено, що житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.

Житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (пункт 8 Положення №848).

Відповідно до пункту 9 Положення №848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення.

За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту.

Рішення комісії у випадках, передбачених цим пунктом, приймаються на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Згідно пункту 13 вказаного Положення для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

Під час прийому документів для призначення житлової субсидії забороняється вимагати від громадян документи, подання яких не передбачено цим Положенням.

Як встановлено судом, на підставі звернення 05.12.2018 року позивача до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, комісією 21.02.2019 року призначено ОСОБА_1 субсидію.

14.11.2019 року, відповідно до отриманої інформації з Держприкордонслужби, комісією розглядалося питання про припинення позивачу субсидії, оскільки ним подано недостовірні дані, зокрема, не вказано про перебував за кордоном зятя - ОСОБА_2 сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. На переконання відповідача, позивач протиправно не вказав відомості про перебування вказаної особи за кордоном.

Аналізуючи абзац 11 пункту 7 Положення №848 суд дійшов висновку, що субсидія не може бути призначена, коли одночасно виконуються дві вимоги: перша - коли у особи доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 7 цього Положення, а друга - такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, крім випадку, зокрема, якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики.

Для розгляду питань, що належать до компетенції комісії, у випадках, передбачених цим Положенням, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може запропонувати громадянину подати додаткові документи, які не передбачені цим Положенням, але необхідні для розгляду комісією питань (пункт 13 Положення №848).

Проте з матеріалів справи вбачається, що ні Управління соцзахисту, ні комісією як під час призначення субсидії так і під час її припинення не було запропоновано позивачу надати документи щодо набуття його зятем страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення та при прийнятті оскаржуваного рішення дані обставини не досліджували.

Окрім цього в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують відсутність доходів у ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Положення №848 призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Таким чином, приписи Положення № 848 визначають право структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад на здійснення контролю за призначенням та цільовим використанням субсидій.

Для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про, зокрема перетин державного кордону особами, у яких обов`язково зазначаються дати перетину державного кордону, - Держприкордонслужбою.

З аналізу зазначеної норми суд дійшов висновку, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення зазначений запит має надіслати до Держприкордонслужби у процесі перевірки документів особи, яка звернулася за наданням житлової субсидії, тобто до прийняття рішення про її призначення або про відмову у її призначенні.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може прийняти рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії у разі наявності підстав, визначених цим Положенням.

Також відповідно до пункту 14 Положення №848 структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням.

У разі коли документи, передбачені пунктом 13 цього Положення, подано не в повному обсязі, житлова субсидія призначається за умови надходження документів, яких не подано одночасно із заявою, протягом 30 днів з дня подання заяви.

Відтак, посадові особи відповідача повинні були перевірити інформацію про факт перебування за кордоном більше 60 днів осіб зі складу домогосподарства та членів їх сім`ї до моменту прийняття рішення про призначення житлової субсидії позивачу, шляхом надіслання відповідного запиту до Держприкордонслужби.

Враховуючи викладене, станом на момент призначення позивачу житлової субсидії 21.02.2019 відповідач не здійснив перевірку, наданих позивачем в декларації відомостей, та призначив субсидію без перевірки факту перебування більше 60 днів члена сім`ї позивача за кордоном.

Більше того, з моменту подання 05.12.2018 року позивачем заяви та до моменту прийняття 21.02.2019 року рішення про призначення субсидії пройшло майже 3 місяці.

Відповідно до пункту 119 Положення №848, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 807, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли, зокрема у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

До можливого умисного не зазначення позивачем в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, інформації про перебування ОСОБА_2 за кордоном більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії, суд ставиться скептично.

Суд зазначає, що донька позивача ОСОБА_7 та зять ОСОБА_2 , станом на час подання ОСОБА_1 заяви про призначення та надання житлової субсидії і декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії не проживали за однією адресою з позивачем, а тому він міг не володіти достовірно інформацією про перебування його зятя ОСОБА_2 за кордоном в тому числі понад 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії, що на переконання суду виключає факт зазначення позивачем недостовірних даних у поданій декларації в частині не надання інформації про перебування ОСОБА_2 за кордоном більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 Цивільного Кодексу України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином, не може бути повернута сума надмірно нарахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо відповідач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку позивача як набувача субсидії.

Для правильного вирішення питання про повернення надміру нараховану (виплачену) житлову субсидію орган, що уповноважений призначати житлову субсидію, мав достеменно встановити факт надмірно нарахованої субсидії і недобросовісності з боку набувача у зв`язку із поданням ним недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні.

Як уже зазначалось судом вище, до Держприкордонслужби відповідач звернувся лише 28.08.2019 з проханням надати інформацію про перетин державного кордону особами за період з 01.10.2017 року по 30.06.2019 року, тобто через шість місяців після прийняття рішення про призначення позивачу житлової субсидії, хоча на переконання суду з таким запитом до Держприкордонслужби відповідач мав звернутись до прийняття рішення про призначення позивачу житлової субсидії, виходячи з аналізу абзацу 4 пункту 14 Положенням № 848 (в редакції станом на час подання позивачем заяви та прийняття рішення про призначення житлової субсидії), яким передбачено, що для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про перетин державного кордону особами, у яких обов`язково зазначаються дати перетину державного кордону, - Держприкордонслужбою.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 71 рішення у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, interalia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» заява № 36548/97, п. 58). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються («Ґаші проти Хорватії», заява № 32457/05, п. 40).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Так зокрема, вищенаведений конституційний принцип вимагає від владного суб`єкта діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що у даному випадку позивач є добросовісним набувачем, оскільки надмірне перерахування (виплата) субсидії відбулось, через невчасне виконання відповідачем обов`язків щодо перевірки наданих позивачем відомостей.

Посилання позивача на те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі Постанови КМУ, яка втратила чинність не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідно до рішення комісії від 14.11.2019 року, яке оформлено витягом з протоколу №17 не вбачається, що воно прийнято на підставі Положення №848, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року р. № 329, яке втратило чинність.

Зважаючи на відсутність обставин свідомого подання позивачем недостовірних даних для призначення субсидії та не перевірки даних відомостей контролюючим органом перед прийняттям рішення про призначення субсидії, як то передбачено чинним Положенням №848 суд, дійшов висновку, що рішення комісії з розгляду питань надання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, пільг для населення від 14.11.2019 року №17/1.3.24 та повернення надміру нараховану (виплачену) житлову субсидію з 01.10.2018 року по 30.04.2019 року у сумі 6 994,87 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 768,40 грн., судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «Приват Банк» за №0.0..1 від 14.01.2020 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 242-246, 255, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду питань надання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, пільг для населення №17/1.3.24 від 14.11.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (, вул. Грушевського, 29, м. Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач:

Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, , вул. Грушевського, 29, м. Івано-Франківськ, 76000.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.