Справа № 200/3128/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 р. Справа№200/3128/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є матір`ю доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17.12.2019 року позивачка звернулась до відповідача та просила призначити їй соціальні допомоги. Не отримавши жодної відповіді від відповідача, позивачка через свого представника звернулась до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради, з питання повідомлення про прийняті відповідачем рішення відносно ОСОБА_1 07.03.2020 року від відповідача надійшов лист, додатком до якого, крім іншого була копія рішення про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини. Позивачка зазначає, що із отриманою відмовою відповідача вона не згодна в повному обсязі, оскільки вона фактично не мала змоги звернутись за допомогою при народженні дитини з причини мешкання на території, непідконтрольній українській владі. Вважаючи дії відповідача такими, що порушують права її дитини, позивачка просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови в призначенні їй допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ; зобов`язати відповідача призначити їй допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 та виплатити її в порядку, встановленому законодавством України.

Відповідачем надано письмовий відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами відповідач зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради із заявою про призначення їй, крім іншого, допомоги при народженні дитини. 17.12.2019 року відповідачем прийнято рішення про відмову позивачці в призначенні допомоги при народженні дитини із відповідними роз`ясненнями. Також відповідач звертає увагу суду на той факт, що позивачка, отримавши довідку внутрішньо переміщеної особи тільки в грудні місяці 2019 року та підтвердивши відповідачу у своїй заяві про те, що вона в інші управління за призначенням допомоги на дитину не зверталась, пропустила 12-місячний строк звернення із зазначеною заявою без поважних та невідомих на те підстав. У зв`язку із викладеним, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи судом вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 20.07.2016 року по справі № 2-о/239/119/2016 (239/449/16-ц) за заявою ОСОБА_1 встановлено факт народження у ОСОБА_1 дитини - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецьк Донецької області (а.с. 11, зворотній бік а.с.11). Зазначене також підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.07.2016 року (а.с. 12) та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 21.07.2016 року (а.с. 13).

Позивачка отримала в Управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради 17.12.2019 року довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб на себе та доньку за №№ 1455-, 1455- (а.с.15, 16).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, позивачкою також 17.12.2019 року було подано до відповідача заяву № 1078 про призначення допомоги при народженні дитини.

Рішенням від 17.12.2019 року Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради в задоволенні заяви вищевказаної позивачки було відмовлено з підстав пропущення останньою строку звернення 12 місяців після народження дитини (а.с. 20, 33).

26.02.2020 року представником заявника ОСОБА_1 Сакуном Віталієм Анатолійовичем було надіслано адвокатський запит до відповідача, в якому останній просив надати інформацію з приводу звернення позивачки за призначенням будь-яких соціальних виплат або соціальної допомоги у період з грудня 2019 року по лютий 2020 року та просив у випадку звернення останньою надіслати на його адресу відповідні рішення, прийняті відносно позивачки (а.с. 18).

Відповідачем у відповідь на запит надіслано представнику заявника відповідь, у якій повідомлено, крім іншого, про те, що позивачка пропустила 12-ти місячний строк звернення із заявою за призначенням допомоги на дитину, внаслідок чого в призначенні допомоги на дитину відповідачем їй було відмовлено (а.с. 19, 33).

Будучи не згодною із відмовою у призначенні їй допомоги при народженні дитини, позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Частино 1 ст. 1 цього Закону визначено, що громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у ст. 11 Закону.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами ст. 11 Закону № 2811-XII для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 4 лютого 2009 року).

Суд погоджується із відповідачем, що позивачка звернулась із заявою про призначення допомоги при народженні дитини із пропуском строку, встановленого Законом № 2811-XII та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.

Разом із цим суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору чисельності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім цього, за висновком суду допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів саме дитини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16, висновок якого відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачці допомоги при народженні дитини, прийнято управлінням без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачці допомогу при народженні дитини на підставі її заяви від 17.12.2019 року, суд зазначає наступне.

Безпосереднє втручання суду в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень допускається, як виняток, у випадку, коли обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини у публічно-правовій сфері, а також зібрані у справі докази дають підстави для висновку про безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке повинно бути прийнято з урахуванням висновків, зроблених судом у цій справі.

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29.10.2018 року в справі № 360/530/17-а.

Саме такі фактичні обставини і в цій справі: з урахуванням висновків суду першої інстанції відповідачу слід прийняти безальтернативне рішення - призначити та виплатити спірну допомогу.

Аналогічно, Верховний Суд в постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 750/11115/16-а ухвалює своє рішення, яким зобов`язує відповідача призначити пенсію. В справах № 226/318/17 та № 303/2265/17 (постанови відповідно від 02 травня 2018 року та від 22 січня 2019 року) Верховним Судом залишено без змін рішення попередніх інстанцій, якими зобов`язано відповідача призначити та здійснити позивачці виплату допомоги при народженні дитини.

Таким чином, ефективним способом захисту прав позивачки в даному випадку є задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно, позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Мирноградської міської ради підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачка сплатила суму судового збору у розмірі 840, 80 грн при подачі даного адміністративного позову, що підтверджується квитанцією № 92351 від 13.03.2020 року (а.с. 23).

Відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 840, 80 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 255, 257-263, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Мирноградської міської ради (, місцезнаходження: 85327, Донецька область, м. Мирноград, мікрорайон Молодіжний, буд. 59) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Мирноградської міської ради від 17.12.2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Мирноградської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні її дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Мирноградської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840, 80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.А. Голуб