Справа № 320/799/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року м. Київ Справа № 320/799/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до проГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі в полуторному розмірі;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі в полуторному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він як особа, яка у період з 1985 року по 1990 рік працювала в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, має право відповідно до положень пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960, статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 № 1908-VII та інших нормативно-правових актів на зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи в полуторному розмірі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 25, 26).

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу в полуторному розмірі періоду його роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з огляду на її виконання вахтовим методом, а також неподання позивачем територіальному органу Пенсійного фонду України трудових договорів.

За наведених обставин, на думку представника відповідача, Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та здійснено заміну відповідача - Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області - його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

На момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на обліку в Білоцерківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області.

Вказані обставини представником відповідача не заперечуються.

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, в якій просив, зокрема, зарахувати до страхового стажу в полуторному розмірі період його роботи з 1985 року по 1990 рік в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Листом від 06.12.2018 № 852/Ф-01 Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило позивачу у зарахуванні до страхового стажу в полуторному розмірі за наведений вище період його роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з огляду на неподання ним територіальному органу Пенсійного фонду України первинних документів, а саме: трудових договорів.

Вважаючи протиправними дії відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням стажу роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, в полуторному розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).

В силу приписів пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Так, згідно з положеннями статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 (далі - Указ від 10.02.1960), працівникам, що переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надається додатково пільга у вигляді зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 № 1908-VII скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960, з п`яти до трьох років та постановлено надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні положення також закріплені в абзаці другому пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 № 530/П-28.

Таким чином, обов`язковою умовою для отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10.02.1960, є укладення особами, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, трудових договорів на строк не менше трьох років, а на островах Північного Льодовитого океану - двох років.

У свою чергу працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 (пункт 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров`я СРСР від 31.12.1987 № 794/33-82).

При цьому в силу положень абзацу першого пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 № 530/П-28, пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу від 10.02.1960 надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Таким чином, на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 цього Указу, щодо зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не розповсюджуються.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04.03.2020 в адміністративній справі № 724/1009/17 та 18.03.2020 в адміністративній справі № 345/1785/17.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що у період з 1985 року по 1990 рік позивач працював у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі - м. Нефтеюганськ Тюменської області, Росія - на посаді слюсаря у Нефтеюганському монтажно-налагоджувальному управлінні тресту "Юганскнафтоавтоматика" Всесоюзного об`єднання "Сібнафтоавтоматика" (з 1986 року перейменовано у Нефтеюганське спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління треста "Юганскнафтоавтоматика" Всесоюзного об`єднання "Сібнафтоавтоматика"), а також був членом кооперативу "КРОН".

Наведені вище обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються даними, наведеними в архівних довідках Відділу по справах архіву Департаменту по справах адміністрації міста Нефтеюганська від 09.04.2014 № С-2355, 09.04.2014 № С-2355/1, 09.04.2014 № С-2355/2, 09.04.2014 № С-2355/3, 09.04.2014 № С-2355/4, 09.04.2014 № С-2355/5 та трудовій книжці позивача, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 11-13, 46, 47, 48, 49, 50).

При цьому робота у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, у період з 23.10.1985 по 01.02.1989 здійснювалась позивачем вахтово-експедиційним методом, а період роботи позивача з 01.02.1989 по 31.12.1990 становить менше трьох років.

Наведені вище обставини свідчать про відсутність у позивача права на отримання пільг, передбачених пунктом 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV, для перерахунку пенсії шляхом зарахування до страхового стажу періоду його роботи з 1985 по 1990 рік в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, в полуторному розмірі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії з урахуванням стажу його роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, в полуторному розмірі діяв правомірно, у спосіб та у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в іншій частині суд зазначає, що вони є похідними від вимоги про визнання протиправними дій відповідача, що виявились у відмові здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням стажу його роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, в полуторному розмірі, а відтак відмова у задоволенні первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

В силу положень пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки, визначені цим судовим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211.

Суддя Харченко С.В.