Справа № 280/4360/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4360/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року у справі № 280/4360/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи Кам`янська виправна колонія № 101, Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, про стягнення невиплаченої компенсації, стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної установи Кам`янська виправна колонія №101, в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.01.2019 вх. №3302, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену компенсацію за 81 добу невикористаних чергових відпусток за 2004-2006 роки у розмірі 25 766,10 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток на весь час затримки невиплаченої компенсації за невикористані чергові відпустки з 03.09.2015 по день ухвалення судом рішення.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні Державного департаменту з питань виконання покарань у Запорізькій області з 22 червня 1999 року, у тому числі, з 26 листопада 2015 року до 03 вересня 2015 року перебував на посаді начальника відділу по роботі з персоналом Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області. Вказує, що з вересня 2015 року він був звільнений за власним бажанням у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил України (наказ № 261 о/с від 04. 09. 2015 року) та при звільненні з ним був проведений розрахунок, передбачений ст. 116 КЗпП України. Разом з тим, зазначає, що ОСОБА_1 не в повному обсязі була виплачена компенсація за невикористані чергові відпустки за 2004-2006 роки. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з Державної установи Кам`янська виправна колонія № 101 на користь ОСОБА_1 невиплачену компенсацію за 21 добу невикористаної чергової відпустки за 2006 рік у розмірі 6 804,42 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Апелянт вказує на необґрунтованість висновку суду першої інстанції.

В відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 проходив службу в управлінні Державного департаменту з питань виконання покарань у Запорізькій області з 22.06.1999 згідно наказу №34 о/с від 22.06.1999.

Наказом Державного департаменту з питань виконання покарань у Запорізькій області від 01.03.2011 № 26о/с ОСОБА_1 увільнений від посади старшого інспектора з особливих доручень відділу по роботі з особовим складом управління ДДУ ПВП у Запорізькій області та призначений заступником начальника установи начальником сектору по роботі з особовим складом Кам`янської виправної колонії управління ДДУ ПВП у Запорізькій області.

Наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області від 04.09.2015 №261 о/с ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України за власним бажанням.

Листом від 22.08.2019 №1-15-134-16/т-143 Управління Державної Пенітенціарної служби України в Запорізькій області у відповідь на звернення ОСОБА_1 до Урядової гарячої лінії повідомило, що згідно з наказом управління ДДУ ПВП від 21.12.2006 № 87/ОС ОСОБА_1 не використано 21 добу відпустки за 2006 рік, проте, для вирішення питання компенсації, позивачу необхідно звернутись до суду. Також повідомили, що 60 днів невикористаної відпустки за період служби 2004-2005 роки свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, з вимогою виплатити компенсацію за 81 добу невикористаних чергових відпусток за 2004-2006 роки та середній заробіток на весь час затримки невиплаченої компенсації за невикористані чергові відпустки, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, варто вказати на відсутность вини з боку Кам`янської виправної колонії управління ДДУ ПВП у Запорізькій області у невиплаті компенсації за невикористані дні чергової відпустки, оскільки твердження позивача про невикористані дні чергової відпустки стосуються періоду проходження служби в Управлінні Державного департаменту з питань виконання покарань у Запорізькій області, а позивач маючи на руках довідку від 15.03.2011 за вих. № 1/15-643 про невикористані чергові відпустки за 2004-2005 роки про це не повідомляв.

Колегія судді погоджується з висновком суду, що у невиплаті компенсації за спірні періоди вини Кам`янської виправної колонії управління ДДУ ПВП у Запорізькій області не має, відтак, відсутні підстави для застосування положень ст.ст. 116 та 117 КЗп П України в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки невиплаченої компенсації за невикористані чергові відпустки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 -залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року у справі № 280/4360/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник