Справа № 500/1916/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1916/19 пров. № А/857/2898/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року (суддя - Мандзій О.П., час ухвалення - 15:13 год., місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складання повного тексту - 11.11.2019 року),

в адміністративній справі №500/1916/19 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС,

про визнання протиправними і скасування рішення, картки відмови,

встановив:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Тернопільської митниці ДФС (правонаступником якої є Галицька митниця Держмитслужби), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000890/2 від 10.06.2019 року; 2) визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2019/00602 від 10.06.2019 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити позивачу у задоволенні його позову.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000890/2 від 10.06.2019 року. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2019/00602. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ДФС в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн..

Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн..

З рішенням суду першої інстанції від 04.11.2019 року не погодилася Галицька митниця Держмитслужби, яка є правонаступником відповідача Тернопільської митниці ДФС, та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а викладені в рішенні суду висновки не відповідають нормам законодавства та обставинам справи, а тому рішення підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 30.05.2019 року декларантом позивача було подано до Тернопільської митниці ДФС митну декларацію №UA403030/2019/010167 з метою митного оформлення автомобіля: марки «Hyundai», модель - Sonata, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , митна вартість якого була визначена за основним методом, а саме за ціною договору (контракту). Однак, із визначених ч.2 ст.53 МК України документів позивачем на підтвердження заявленої митної вартості надано лише рахунок-фактуру (інвойс). Звертає увагу апелянт на те, що позивачем до митного оформлення не надано банківського платіжного документа, що стосуються оцінюваного товару, як це передбачено п.4 ч.2 ст.53 МК України, або інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, як це передбачено п.5 ч.2 ст.53 МК України. Вказує апелянт на те, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 5280 євро. Також звертає увагу апелянт на те, що документами, які підтверджують оплату, можуть бути платіжне доручення, розрахунковий чек, касовий чек, розрахункова квитанція, виписка з карткового рахунку, квитанція до прибуткового касового ордера тощо. Крім цього, 30.05.2019 року митницею було розпочато процедуру консультацій з декларантом, та було направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів, відповідно до ст.53 МК України. На вимогу митного органу декларантом було додатково надано платіжний документ №б/н від 18.05.2019р., однак такий не містить посилання на рахунок-фактуру, що не дає можливості ідентифікувати даний документ із здійсненою операцією купівлі-продажу. Таким чином, на думку апелянта, позивачем не підтверджено таку складову митної вартості як фактурна вартість, на вимогу митниці не були надані обов`язкові для підтвердження заявленої митної вартості товару належні документи, тому джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні спірного Рішення від 10.06.2019р. використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вважає апелянт, що посадові особи митниці діяли відповідно до вимог чинного законодавства, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 04.11.2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.05.2019 року декларантом позивача - СМП «Райвест» було подано митному органу митну декларацію №UA403030/2019/010167, для митного оформлення ввезеного на територію України автомобіля, що використовувався: марки «Hyundai», модель «Sonata», ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип двигуна - бензин/конвентований для роботи на газу, колір - білий, об`єм циліндрів двигуна - 1998 см.куб.. Ціну вказаного транспортного засобу визначено за основним методом - ціною договору у сумі 3833 долари США (а.с. 9-10).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) від 15.03.2019 року №РІ-09 (а.с. 40-41); декларацію про походження товару №2701-49 від 07.12.2018 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500650/2019/1427 від 23.05.2019 року (а.с. 36-37); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 07.12.2018 року (а.с. 34-35); договір про надання послуг митного брокера від 21.12.2018 року (а.с. 12); паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні (а.с. 28-29); довідку про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с. 30), заявку №1 від 27.03.2019 року на транспортно-експедиторські послуги (а.с. 16); сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.008.71054-19 від 29.05.2019 року (а.с. 25); митну декларацію країни відправлення №12778-030933Х від 29.03.2019 року (а.с. 13-14); рахунок №БН-0000159 від 10.05.2019 року (а.с. 15); транспортну накладну №SEL0254643 від 07.04.2019 року (а.с. 22-24).

30.05.2019 року Тернопільською митницею ДФС, за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів, скеровано електронне повідомлення про те, що вартість товару нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: КМНЕС41МВВА298105, валюта - EUR, вартість - 5280. Також повідомлено, що у зв`язку з тим, що не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме фактурну вартість та витрати на страхування (якщо здійснювались), необхідно відповідно до ч.2 ст.53 МК України надати документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МК України надати (за наявності): копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (а.с. 55, 57).

На вказане електронне повідомлення митниці декларантом додатково надано: комерційний рахунок і пакувальний лист від 07.05.2019 року №СІ-72 (а.с. 38-39); митну декларацію країни відправлення №12778-030933Х від 29.03.2019 року (а.с. 13-14); рахунок №БН-0000159 від 10.05.2019 року (а.с. 15); транспортну накладну №SEL0254643 від 07.04.2019 року (а.с. 22-24), та листом від 10.06.2019 року повідомлено митний орган, що інших документів протягом 10 днів надано не буде (а.с. 31).

За результатами розгляду митної декларації №UA403030/2019/010167 від 30.05.2019 року та додатково наданих декларантом документів, Тернопільською митницею ДФС 10.06.2019 року прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000890/2, відповідно до якого митну вартість імпортованого автомобіля, що використовувався: марки «Hyundai», модель «Sonata», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 визначено за резервним методом на підставі інформації згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2, у розмірі 5890,37 доларів США (а.с. 7).

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2019/00602 у якій зазначено, що причиною її формування є неподання повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості (а.с. 8).

Надалі випуск легкового автомобіля, що використовувався: марки «Hyundai», модель «Sonata», ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 було здійснено за митною декларацією від 11.06.2019р. №UA403030/2019/010857 (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування Рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.6 ст.257 МК України).

Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України).

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України).

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України).

Отже, орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019р. (справа № 805/2713/16-а).

Крім цього, відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що в частині четвертій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналогічний перелік причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), наведено у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, затв. наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012р..

Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: автомобіля, що використовувався: марки «Hyundai», модель «Sonata», ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .

У графі 33 оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000890/2 від 10.06.2019 року зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, зокрема: у рахунку-фактурі №РІ-09 від 15.03.2019 року зазначено умови поставки CFR Одеса, Україна, однак згідно копії митної декларації країни відправлення від 29.03.2019 року №12778-19-030933Х та комерційного інвойсу №СІ-72 від 07.05.2019 року поставка здійснюється на умовах FOB Інчхон, Корея; продавцем згідно рахунку-фактури виступає Autowini INC, проте експортером та продавцем відповідно до копії митної декларації країни відправлення є Rohan Company CO LTD; у платіжному документі в графі призначення платежу відсутнє посилання на номер фактури, або проформи, що в свою чергу не дає можливості ідентифікувати такий документ з даною поставкою. Вартість колісних транспортних засобів та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є значно вищою за заявлену. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 МК України , а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних чи подібних товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно АСАУР 105-2, 106-2 на рівні - 5280 євро.

З цього приводу судом першої інстанції вірно встановлено, що декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) від 15.03.2019 року №РІ-09; декларацію про походження товару №2701-49 від 07.12.2018 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500650/2019/1427 від 23.05.2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 07.12.2018 року; заявку №1 від 27.03.2019 року на транспортно-експедиторські послуги; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.008.71054-19 від 29.05.2019 року; митну декларацію країни відправлення №12778-030933Х від 29.03.2019 року; рахунок № БН -0000159 від 10.05.2019 року; транспортну накладну №SEL0254643 від 07.04.2019 року; повідомлення від 30.05.2019 року про переказ коштів 18.03.2019 року в порядку переоплати SWIFT; комерційний рахунок і пакувальний лист від 07.05.2019 року №СІ-72.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі в готівковій формі на рахунок продавця за придбаний транспортний засіб. При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані декларантом документи не містили.

Тому, доводи апелянта про те, що заявлена митна вартість товару є документально непідтвердженою, суд вважає необґрунтованими.

Також, колегія суддів вважає безпідставним витребування відповідачем у декларанта, зокрема, банківських платіжних документів, оскільки умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Водночас, судом першої інстанції вірно враховано позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 року (справа №809/1884/16), згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення ст.53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Щодо зазначення у рахунку-фактурі (інвойсі) №РІ-09 від 15.03.2019 року умови поставки CFR Одеса, Україна, а в митній декларації країни відправлення від 29.03.2019 року №12778-19-030933Х та в комерційному рахунку і пакувальним листі від 07.05.2019 року №СІ-72 - FOB Інчхон, Корея, то судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що продавцем забезпечувалось транспортування автомобіля в порт Інчхон, Корея, поставка якого з порту Інчхон, Корея до порту Одеса, Україна проведена відповідно до митної декларації країни відправлення №12778-030933Х від 29.03.2019 року ТзОВ «БС Шіппінг Сервіс ЛТД» на підставі заявки №1 від 27.03.2019 року на транспортно-експедиторські послуги.

Витрати транспортно-експедиторські послуги вартістю 734 долари США, що становить 19293,46 грн., згідно рахунку №БН-0000159 від 10.05.2019 року, включені в митну вартість товару.

Також в листі Autowini INC від 12.04.2019 року зазначено, що Rohan Company CO LTD є експортером Autowini INC в країни Європи, що спростовує розбіжності у рахунку-фактурі (інвойсі) №РІ-09 від 15.03.2019 року, де продавцем зазначено Autowini INC та в митній декларації країни відправлення №12778-030933Х від 29.03.2019 року, де експортером та продавцем зазначено Rohan Company CO LTD.

Крім цього, листом від 12.04.2019 року Autowini INC підтверджено вартість купленого автомобіля марки Hyundai, модель Sonata, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , згідно рахунку (інвойсу) від 15.03.2019 року № РІ-09 в розмірі 3833 долари США.

Відносно доводів відповідача (апелянта) про те, що у платіжному документі в графі призначення платежу відсутнє посилання на номер фактури, що не дає можливості ідентифікувати такий документ з даною поставкою, то судом першої інстанції також вірно зазначено, що в повідомленні від 30.05.2019 року про переказ коштів 18.03.2019 року в порядку переоплати SWIFT, і в рахунку-фактурі (інвойс) міститься інформація про марку, модель і рік випуску автомобіля з зазначенням VIN номеру НОМЕР_1 , що є індивідуальним для кожного транспортного засобу та дає можливість встановити з абсолютною точністю факт оплати саме за вказаний вище автомобіль.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.368 МК України, у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог вказаного Кодексу.

За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Колегія суддів вважає, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним.

Крім цього, суд першої інстанції вірно зазначив, що форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 є лише одними з видів митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, однак не встановлюють ціну транспортного засобу.

При цьому, документи, які б підтверджували вартість товару, визначену митницею за резервним методом у розмірі 5280,00 євро, в матеріалах справи відсутні.

Судом першої інстанції також було встановлено та взято до уваги, що відповідачем під час визначення митної вартості імпортованого автомобіля була використана інформація з інтернет-каталогу «Schwackenet» №356969/30222362 від 27.05.2019 року (а.с. 70-71, 84-86), в якому здійснено оцінку автомобіля марки Hyundai, модель i40cw з бензиновим двигуном, тобто іншу модель з іншою комплектацією та технічними характеристиками, як наслідок, і вартісними показниками, ніж придбаний позивачем транспортний засіб марки - Hyundai, модель Sonata, який працює на газовій суміші.

Крім цього, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня вартості іншого товару за інформацію мережі Інтернет не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не може бути самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущення порушень зі сторони декларанта (позивача) під час визначення митної вартості товару, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно задоволив позовні вимоги про визнання протиправним та скасування прийнятих відповідачем рішень про коригування митної вартості товару та відмову у його митному оформленні.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.10 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року в адміністративній справі №500/1916/19 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішення, картки відмови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови складено 18.05.2020 року