Справа № 502/251/20
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/251/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Савченко А.І.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції

Головного Управління Національної поліції в Одеській області,

інспектора Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції

Головного Управління Національної поліції в Одеській області

старшого сержанта поліції Бужацького Сергія Миколайовича

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області до Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області, інспектора Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2079539 від 07.02.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. В адміністративному позові ОСОБА_1 зазначив, що відповідач безпідставно виніс постанову за ч. 1ст. 121 КУпАП. У постанові відповідач вказав, що позивач керував транспортним засобом в темну пору доби з непрацюючим лівим габаритним вогнем, чим порушив п.п. «б» п. 31.6. ПДР України. Позивач категорично не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності. Під час руху він завчасно помітив, що у нього перестав горіти один із задніх габаритних вогнів. Технічної можливості усунути несправності на автошляху у нього не було, тому він користуючись п. 31.5 ПДР України обрав найкоротший шлях до місця ремонту, дотримуючись виконання вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Тобто, жодних положень ПДР України він не порушував, до найближчого місця ремонту залишалося доїхати приблизно 200 метрів, однак відповідач не дав це зробити та склав незаконно постанову. Інспектором поліції фактично було проведено перевірку технічного стану його автомобіля, але акт перевірки не складався та його копія позивачу не видавалась. У графі 9 постанови, де вказуються додатки до постанови, відповідач не вказав жодного додатку, отже до постанови не додано жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Відповідач під час складання постанови не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена вина позивача у інкримінованому правопорушенні, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Жодних прав та обов`язків позивачу роз`яснено не було. Ним були заявлені клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, про необхідність залучення захисника, адже йому необхідний був професійний захист дипломованого юриста, який міг би аргументовано відстояти його права. Ці клопотання відповідач залишив взагалі без розгляду та знехтував його правами. Відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Відповідач обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст.ст. 276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 КУпАП. Підсумовуючи усе вищенаведене, позивач вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем незаконно, з грубим порушенням норм чинного законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, є по суті необґрунтованою та упередженою, тому просив суд її скасувати.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Відповідаючи на питання суду підтвердив факт того, що рухався на своєму автомобілі з непрацюючим заднім лівим габаритним вогнем та з увімкненою світловою сигналізацією, тому, на його думку, ним було дотримано відповідні вимоги Правил дорожнього руху.

Представник відповідача - Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області, та відповідач - інспектор Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області старший сержант поліції Бужацький Сергій Миколайович, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази про справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

07.02.2020 року інспектором Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області Бужацьким Сергієм Миколайовичем було винесено постанову серії ЕАК № 2079539 згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 121 ч. 1 КУпАП, яке виразилось у тому, що він в порушення п. 31.6 (б) ПДР України на транспортному засобі ВАЗ-2108 р.н. НОМЕР_1 рухався в м. Кілія Одеської області по вул. Б. Хмельницького в темну пору доби з непрацюючим лівим габаритним вогнем, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля «Рено Сандеро» 1664 судом встановлено, що підставою для зупинки 07.02.2020 р. о 17:45 поліцейськими транспортного засобу ВАЗ-2108 р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача стало те, що на транспортному засобі не працював лівий задній габаритний ліхтар, що чітко видно на відеозаписі та підтверджено також позивачем.

З наступного відеозапису вбачається, що позивач після розгляду справи про відповідне адміністративне правопорушення поліцейським сідає до свого автомобіля 07.02.2020 р. о 18:13, що він також підтвердив в судовому засіданні.

При ухваленні рішення судом були застосовані наступні правові норми:

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.31.6.б. ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

При системному тлумаченні Правил дорожнього руху України вбачається, що відповідне порушення Правил дорожнього руху України має місце і тоді, коли не горить один габаритний ліхтар, а не лише кілька габаритних ліхтарів. Вживання законодавцем терміну «габаритних ліхтарів» у множині є узагальнюючим поняттям для різних випадків порушень правил, а не лише в певному конкретному випадку. Зокрема, в п. 31.6 законодавець вживає термін «транспортних засобів», проте це не означає що порушення даного пункту матиме місце, коли «габаритні ліхтарі» не горітимуть лише при русі кількох транспортних засобів, тощо.

Відповідно до п. 2.3. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що, серед іншого, має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З метою повного та всебічного розгляду справи, суд дослідив наявний диск фіксації правопорушення та встановив наявність правопорушення, а саме те, що на транспортному засобі позивача не горів (ли) задній(і) габаритний(і) ліхтар(і), за що ч.1 ст. 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність.

Твердження позивача, що його не було повідомлено про права та обов`язки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення спростовуються дослідженими судом відеозаписами, відповідно до яких з моменту зупинки транспортного засобу позивача - 17:46 до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення - 18:13, пройшло 27 хвилин, що є цілком достатнім проміжком часу як на складання поліцейським постанови про адміністративне правопорушення, так і виконання відповідних вимог ст. 268 КУпАП та п. 4 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Крім того, жодних доказів щодо заявлення будь-яких клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач суду не надав.

Щодо не складення відповідачем акту про технічний стан транспортного засобу, суд вважає, що в даному випадку порушення було очевидним, зафіксоване відеозаписом та підтверджене самим позивачем, що є достатнім для підтвердження факту наявності відповідного порушення.

Посилання позивача на ту обставину, що він на підставі ст. 31.5 ПДР України з дотриманням вимог п.п. 9.9 та 9.11 ПДР не маючи можливості усунути несправність рухався найкоротшим шляхом до місця ремонту, тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за відповідною статтею, не відповідають вимогам ПДР України, адже з дотриманням вищенаведених положень рухатися можливо лише під час виявлення порушень при яких забороняється експлуатація транспортних засобів, відповідно до п. 31.4. ПДР України, а допущене ним порушення передбачене п. 31. 6 б ПДР та при ньому забороняється подальший рух транспортного засобу, отже, при його виявленні він був зобов`язаний негайно припинити рух керованого ним транспортного засобу, чого позивач не зробив.

Таким чином, суд встановивши обставини справи приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є доведеним, а дії інспектора патрульної поліції щодо складення відносно позивача постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності правомірними.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України суд враховує, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 121, 251, 283, 287, 288 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області, інспектора Кілійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Бужацького Сергія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников