Справа № 477/604/20
Суддя: Полішко В. В.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 477/604/20
Провадження № 2-а/477/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову від 29 березня 2020 року, серії ЕАК №2314893, про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування вказав, що 29 березня 2020 року близько 19-57 години в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 98 він керував транспортним засобом MITSUBISHI L200, номерний знак НОМЕР_1 . Його було зупинено патрульною поліцією та лейтенантом поліції Слатвінським О.М. щодо нього була винесена постанова, серії ЕАК, №2314893, відповідно до якої він керував транспортним засобом, у якого не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, а також не мав при собі діючий поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР)

Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що контроль за наявністю договорів авто страхування здійснюється підрозділами Нацполіції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів ДТП. Інших підстав складання протоколу про відсутність полісу автоцивілки у поліції немає. Водночас, перед винесенням оскаржуємої постанови працівниками патрульної поліції щодо нього постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 121 КУпАП, за порушення п.п. 31.4.3 «в» ПДР, а саме: «порушення експлуатації транспортного засобу з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла» не складалася,.

Таким чином, оскільки патрульними не було винесено постанову та не доведений факт порушення ним ПДР, а тому вимоги патрульного щодо пред`явлення документів на транспортний засіб є неправомірними.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість. Вказував, що постанова складена відповідно до вимог законодавства. Зазначив, що 29 березня 2020 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Слатвінським Л.М. було виявлено порушення водієм автомобіля MITSUBISHI L200, номерний знак НОМЕР_1 правил дорожнього руху, а саме: останній в темну пору доби здійснював рух з непрацюючою лівою фарою передньою фарою ближнього світла. Інспектором після зупинки транспортного засобу водієві була пояснена суть правопорушення, причина зупинки та підстави перевірки документів на підставі статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», що зазначені в п. 2.1 ПДР України, в тому числі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки у позивача під час зупинки цей поліс був відсутній, щодо нього було винесено постанову за частиною 1 статті 126 КУпАП.

Крім цього, вказав, що окрім зазначеної норми (статті 32 Закону України «Про Національну поліцію»), право на перевірку документів посадовими особами відповідними підрозділами Національної поліції, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідності закріплено пунктом 21.1 статті 21 та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказав, що постанова була винесена правомірно, при цьому були з`ясовані всебічно обставини, що мали значення для вирішення справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Зі змісту відзиву вбачається, що просить розглядати справу за його відсутності.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, судом встановлено наступне.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, з якого вбачається, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 29 березня 2020 року лейтенантом поліції УПП в Миколаївській області Слатвінським Олександром Миколайовичем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК, №2314893.

Згідно зі змістом вказаної постанови позивачу у провину ставиться керування транспортним засобом MITSUBISHI L200, номерний знак НОМЕР_1 , у якого не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, а під час перевірки документів було встановлено, що він мав при собі діючого поліса обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «ґ» ПДР.

Накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення вимог частини 6 статті 121 КУпАП.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Санкція цієї частини статті передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425,00 грн.

Підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України закріплено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов`язкового страхування.

Абзацом 1 пункту 21.1 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, у тому числі відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (п. 21.2 ст. 21 цього Закону).

Виходячи з наведених правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати їх при собі та на вимогу представника поліції пред`явити.

Відповідно до пункту 21.3, 21.4 статті 21 цього Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Крім цього, статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На відеозаписі, долученому відповідачем до відзиву зафіксовано відсутність у позивача діючого полісу цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів на транспортний засіб MITSUBISHI L200, номерний знак НОМЕР_1 , яка останнім під час зупинки не оспорювалася.

Порушення, а саме керування транспортним засобом, у якого не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, яке стало підставою зупинки транспортного засобу, також вказане у постанові, винесеній поліцейським.

Суд критично сприймає твердження позивача, що мав бути обов`язково складений протокол про адміністративне правопорушення щодо поломки лівої фари, тобто задокументований факт порушення ним правил дорожнього руху, а вже після цього винесена постанова про відсутність полісу обов`язкового страхування, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Вказані порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Водночас, відповідальність за порушення п. 2.1 «г» ПДР, за яке вила винесена постанова становить штраф у розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425 грн, тобто є більш серйозним правопоруцшенням.

Зазначене порушення, яке стало підставою зупинки транспортного засобу, також вказане у постанові, винесеній поліцейським.

Тому, суд критично сприймає твердження позивача, що поліцейським не було складено протоколу, або постанови щодо непрацюючої лівої фари ближнього світла, оскільки це спростовується дослідженою в судовому засіданні постановою, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, водночас накладено стягнення за більш серйозне правопорушення.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тобто поліцейським правомірно винесено одну постанову за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, вчинених позивачем.

Щодо складання протоколу, товідповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 35 цього Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Отже, до компетенції поліцейського вищезазначеними Законом та Інструкцією віднесено право приймати постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На реалізацію покладених на поліцейського повноважень, ним було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова від 29 березня 2020 року, серії ЕАК, №2314893 не підлягає скасуванню оскільки винесена уповноваженою на це особою, відповідно до встановлених фактичних обставин, які також знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, та стягнення накладене з урахуванням вимог статті 36 КУпАП у розмірі, передбаченому законом.

Керуючись статтями 241-243, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 29 березня 2020 року, серії ЕАК, №2314893, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ;

відповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Новозаводська, 1-Б/1, м. Миколаїв, .

Суддя В.В. Полішко