Справа № 206/1396/20
Суддя: Румянцев О. П.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1396/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцев О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Нечепоренка Дениса Ігоровича, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до інспектора 3 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Нечепоренка Д.І. З урахуванням уточнених вимог позивач посилається на те, що 25.03.2020 інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Нечепоренко Д.І. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №890877. Відповідно до винесеної постанови він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Зазначена постанова не відповідає вимогам чинного законодавства, порушує його права і тому підлягає скасуванню з наступних обставин. Так, 25.03.2020 він рухався на автомобілі CHERY QQ ( НОМЕР_1 ) по з`їзду Усть-Самарського мосту в м. Дніпро. Під час руху він помітив позаду себе автомобіль патрульної поліції з ввімкненими світловими сигналами, після чого він зупинився. До нього підійшов відповідач та повідомив, що він, нібито, порушив вимоги правил дорожнього руху, а саме не був пристебнутий пасками безпеки і попросив його надати посвідчення водія. Оскільки він не порушував правил дорожнього руху, то він заявив про це відповідачу, на що останній повідомив, що його, нібито, протиправні дії зафіксовані на відео. Він попросив працівника поліції надати йому відео докази, на що останній, дістав планшет та показав якесь відео. З цього відео з планшету не було зрозуміло, що за автомобіль, хто керував, а також зовсім не видно порушень правил дорожнього руху щодо користування пасками безпеки. Про те, що на цьому відео нічого не видно, він відразу повідомив відповідача та вказав на те, що згідно вимог закону, він має права не передавати посвідчення водія, оскільки не порушував правил дорожнього руху. Він пред`явив паспорт громадянина України. Але, незважаючи на відсутність доказів його провини, відповідачем було винесено постанову відносно нього, чим було порушено його права. В п.4 постанови в якості документу, який посвідчує його особу вказано «виписка з бази АРМОР» без вказівки на дату та серію. Вказана обставина не тільки не відповідає вимогам Інструкції, але й порушує право на захист його персональних даних. Крім того, в постанові не зазначено технічний засіб планшет, який йому демонстрували як технічний засіб, який містить доказ. Також, постанова обов`язкова повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Підстави, передбачені ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліції України», за наявності яких поліцейські могли зупиняти транспортний засіб, були відсутні, а отже, були відсутні підстави для перевірки його документів, передбачені п.2.1 ПДР. Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ним ПДР, а відтак вимога до нього про пред`явлення посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб є неправомірною та він, був не зобов`язаний виконувати дану вимогу. Також, він заявив клопотання про те, що хоче скористатися правом на допомогу адвоката і для цього просить перенести розгляд справи. Але відповідач відмовив йому у цьому клопотанні, чим порушив його право на захист. Також відповідач порушив його права тим, що незважаючи на невизнання вини, виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці скоєння адміністративного правопорушення, а не відклав її для розгляду в Управлінні патрульної поліції. Просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії АР №890877 від 25.03.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

06 квітня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.7-9).

14 квітня 2020 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2020 року, позивачем подано уточнений адміністративний позов з додатками (а.с.11-16).

14 квітня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.17-18).

Від відповідача поліцейського 3 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Нечепоренка Д.І. відзиву на позовну заяву не надходило.

07 травня 2020 року від Департаменту патрульної поліції надійшла заява з проханням залучити їх до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, на стороні відповідача, також надійшов dvd-диск з відеозаписом подій від 25.03.2020 та письмові пояснення в яких вони позовні вимоги вважають необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час вирішення судами справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, визнання дій посадової особи незаконними, а постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною чинним законодавством не передбачено. Позовні вимоги щодо визнання дій поліцейського протиправними не можуть бути задоволені під час розгляду даної справи. 25.03.2020 інспектором Управління винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, в якій зазначено про те, що останній, керуючи транспортним засобом, який був обладнаний ременями безпеки, не був ними пристебнутий, чим порушив п.2.3. в ПДР України, та на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, порушивши вимоги п.2.4 ПДР України. На цій підставі, враховуючи вимоги ст.36 КУпАП, інспектором Управління прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Постанова повністю відповідає вимогам, встановленим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015, та складана на встановленому бланку, на зворотньому боці якого, крім іншого, всупереч твердженням позивача, викладеним в його позові, зазначено про строки та порядок оскарження такої постанови. Також, працівники органів та підрозділів Національної поліції з 08.08.2015 згідно з Законом №596-VІІІ від 14.07.2015, наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення на місці вчинення правопорушення. Отже, виявивши транспортний засіб, в діях водія якого міститься ознаки порушення п.2.3в ПДР України, за вчинення якого ч.5 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючий той факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останні бачив її вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектор Управління звернувся до водія та пояснив підставу зупинки транспортного засобу, після чого водію було надано вимогу на вимогу на підставі ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та п.2.4 ПДР України, надати визначені п.2.1 ПДР України документи. Втім, від пред`явлення зазначених документів водій відмовився пред`явивши натомість паспорт громадянина України. У зв`язку із наведеним інспектором було здійснено розгляд справи про адміністративні правопорушення. При розгляді справи поліцейським, позивач жодних переконливих доводів своєї невинуватості не надав. Пояснення позивача, викладені ним у позові, а також посилання на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобам телефонного зв`язку. Просить врахувати надані пояснення при розгляді справи, розглянути справу без участі представника Департаменту патрульної поліції та в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду залучено Департамент патрульної поліції до участі у справі в якості третьої особи.

Дослідивши надані письмові докази, суддя вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 березня 2020 року інспектор 3 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Нечепоренка Д.І. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №890877, згідно якої водій ОСОБА_1 25.03.2020 о 09:50 год. в м. Дніпро, вул. Томська, біля буд.29г, керував транспортним засобом марки CHERY QQ, державний номер НОМЕР_1 , який обладнаний пасками безпеки, але водій був не пристебнутим, чим порушив п.2.3 (в) ПДР. Під час перевірки документів, водій відмовився пред`являти посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.1 ПДР України та на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 425,00 гривень (а.с.16).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В силу ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1, 2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліцейський має право вимагати від особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо зовнішні ознаки транспортного засобу дають достатні підстави вважати, що транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення (пункт 6 статті 32 Закону України «Про національну поліцію»).

З огляду на положення ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил,норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на положення ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

При цьому, пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі - ПДР України) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст.16 Закону України «Про дорожній рух»).

Частиною 1 статтею 126 КУАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положенням ст.72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі, суддею переглянуті відеозаписи події від 25.03.2020, здійснені відповідачем за допомогою службового нагрудного відео реєстратора, які знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записані на dvd-диск.

З дослідженого dvd-диску з відеозаписом подій від 25.03.2020 вбачається, як інспектор поліції підійшовши до автомобіля водія ОСОБА_1 представився останньому та надав своє службове посвідчення, також пояснив водію, що його було зупинено на підставі п.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме у зв`язку з тим, що він керуючи транспортним засобом, не був пристебнутий паском безпеки. Під час розгляду інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення, останнім було роз`яснено водієві його права. Водій ОСОБА_1 пред`явив інспектору поліції паспорт громадянина України та заявив письмове клопотання про відкладення розгляду справи, яке на місці було розглянуте інспектором поліції та у його задоволенні, було відмовлено, та роз`яснено причини відмови. Інспектором поліції також було роз`яснено водієві ОСОБА_1 про те, що розгляд зазначеної адміністративної справи відноситься до компетенції Національної поліції та справу може бути розглянуто на місці вчинення адміністративного правопорушення. Інспектором було пред`явлено водієві відеозапис з фіксацією правопорушення для ознайомлення. Інспектор просив водія пред`явити водійське посвідчення на що останній відповів відмовою, у зв`язку з чим, інспектором було винесено постанову та притягнуто водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Після винесення зазначеної постанови, водію було надано її копію та квитанцію для сплати штрафу. Таким чином, відеозаписом подій від 25.03.2020 встановлено, що водієм ОСОБА_1 на вимогу інспектора поліції, не було надано посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Зважаючи на вищевикладене, суддя доходить висновку, що досліджений dvd-диск з відеозаписом подій від 25.03.2020, здійсненим відповідачем за допомогою службового нагрудного відео реєстратора у розумінні ст.251 КУпАП, є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував обставини викладені у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, у тому числі не надано доказу того, що у позивача на момент його зупинення інспектором поліції дійсно було наявне посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

З огляду на наведене, суддя вважає адміністративний позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню, оскільки на момент вимоги інспектора 3 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Нечепоренка Д.І., 25.03.2020 до позивача пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, останнім надані не були, що підтверджує обставини правопорушення, що викладені у постанові серії АР №890877 від 25.03.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності є об`єктивними та такими, що вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в діях ОСОБА_1 містився склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, інспектора 3 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Нечепоренко Д.І., 25.03.2020 було правомірно винесено постанову серії АР №890877, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн., а позивачем не доведено незаконність винесення оскаржуваної постанови, суддя вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, в задоволенні його позовних вимог відмовлено, тому судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 129 Конституції України, п. 1.3, п.1.9 п.2.1, п.2.4 ПДР України, ст.ст.14, 16 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст.8, 23, 32 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 7, 126, 222, 245, 251, 252, 258, 280 КУпАП України, ст.ст.6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суддя

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) до інспектора 3 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Нечепоренка Дениса Ігоровича (м. Дніпро, Троїцька площа, 2-а), третя особа Департамент патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев