Справа № 640/17133/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Справа № 640/17133/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Кузьмишиної О.М., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та від 05 лютого 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської ради,

Київської міської державної адміністрації,

Головного управління Національної поліції у місті Києві, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України

з прав людини

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, Головного управління Національної поліції у місті Києві, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - відповідачі), в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у місті Києві стосовно адміністративних правопорушень (подій), передбачених статтями 152, 152-1, 156, 182 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за фактами, які повідомлені заявами та зверненнями позивача від 20.05.2018, 21.05.2018, 24.06.2018, від 12.07.2018, 18.07.2018, 30.07.2017, від 07.08.2018, 11.08.2018 про події, що відбулися біля будинків АДРЕСА_2 - 20.05.2018, 24.06.2018, 12.07.2018, 16.07.2018 та 09.08.2018, а також за зверненнями від 02.07.2019 № ПА-9465541/Д1, від 09.07.2019 №№ ПА-9482831, ПА-9485861, від 10.07.2019 № ПА-9485955, від 30.07.2019 № ПА-9547941, від 09.08.2019 №№ ПА- 9578709, ПА-9578850 з приводу невиконання обов`язків поліції щодо здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень; виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень; здійснення у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; виявлення адміністративних правопорушень та їх припинення; своєчасного реагування на заяви та повідомлення про адміністративні правопорушення або події; здійснення заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях..., скверах... інших публічних місцях;

2) зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві виконати зазначені обов`язки, а саме: виявити правопорушення, належно реагувати на звернення позивача з приводу подій та правопорушень, скласти протоколи окремо за кожним фактом чи подією адміністративного правопорушення і передати їх на відповідний розгляд уповноваженим органам та запобігти новим аналогічним правопорушенням у вказаній місцевості, зазначити ОСОБА_1 потерпілим у протоколах про адміністративне правопорушення за вищезгаданими фактами та надати йому для ознайомлення матеріали адміністративних справ, опитати свідків згідно з наданими контактними даними (додаток № 15) та включити їх свідчення до протоколів про вказані адміністративні правопорушення біля будинків АДРЕСА_2 , а саме за такими фактами чи подіями - 20.05.2018 (цілодобова торгівля алкогольними напоями у забороненому місці без належного дозволу, вигуки та музика невстановлених осіб уночі), 24.06.2018 (порушення правил благоустрою, гучні вигуки і гучна музика у закладі після 21 год. 00 хв., що лунали на менше 3-х годин поспіль при свідках - поліцейських, а також незаконна торговельна і діяльність з продажу алкогольних напоїв без належних дозволів та у невстановленому місці двома закладами в цьому місці), 12.07.2018 (щодо торгівлі - те ж, а також гучні вигуки біля закладу у цьому місці, заїзд автофургону до згаданої прибудинкової території та здійснення розвантажувально-завантажувальних робіт з орієнтовно 22-45 хв. - до орієнтовно 00 год. 20 хв. з та на автофургон біля закладу та всередині нього, повторно), 16.07.2018 (щодо торгівлі - те ж, а також після 22 год. 00 хв. гучна музика в закладі у цьому місці без належних дозволів та з порушенням правил захисту від шуму та дотримання тиші, повторно) та 09.08.2018 (з цього місця доносилися звуки роботи електроінструменту («болгарка» тощо) орієнтовно з 23 год. ЗО хв. до 23 год. 35 хв., щодо торгівлі - теж, повторно, а також робота незаконної автостоянки (майданчика для паркування автомобільного транспорту) та належно виконати обов`язки за іншими вищевикладеними порушеннями;

3) визнати протиправною бездіяльність та неналежне виконання обов`язків Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо ненадання відповідей та інформації у повному обсязі на звернення ОСОБА_1 від 20.05.2018, 21.05.2018, від 24.06.2018, від 12.07.2018, 18.07.2018, 30.07.2017, від 07.08.2018, 11.08.2018 й інші вищезгадані звернення;

4) зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві надати відповідь на ці звернення та інші вищезгадані звернення, а також надати у повному обсязі інформацію і матеріали за наслідком розгляду таких звернень;

5) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві з нездійснення розгляду та розслідування за результатом скарг ОСОБА_1 ;

6) зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві розглянути такі скарги, провести службове розслідування за викладеними у них фактами і надати належну відповідь позивачу;

7) визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради і Київської міської державної адміністрації щодо невиконання наступних обов`язків: здійснення відповідно до закону контролю за дотриманням зобов`язань щодо платежів до місцевого бюджету; здійснення контролю за діяльністю відповідно до закону стоянок та майданчиків для паркування автомобільного транспорту; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів; здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами торгівлі та громадського харчування, за технічним станом, використанням та утриманням інших об`єктів нерухомого майна усіх форм власності, прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об`єктів у разі порушення нормативно-правових актів з санітарних правил, інших вимог законодавства; складання адміністративних протоколів за порушення правил благоустрою міста Києва,

8) зобов`язати Київську міську раду і Київську міську державну адміністрацію виконати зазначені обов`язки щодо об`єктів розташованих біля будинків АДРЕСА_2 , а саме за такими фактами чи подіями - 20.05.2018 (цілодобова торгівля алкогольними напоями у забороненому місці без належного дозволу), 24.06.2018 (порушення правил благоустрою, гучні вигуки в закладі і гучна музика у закладі після 21 год. 00 хв., яка гучно лунала на менше 3-х годин поспіль при свідках - поліцейських, а також незаконна торговельна і діяльність з продажу алкогольних напоїв без належних дозволів та у невстановленому місці двома закладами в цьому місці), 12.07.2018 (щодо торгівлі - те ж, повторно), 16.07.2018 (щодо торгівлі - те ж, а також після 22 год. 00 хв. гучна музика в закладі у цьому місці без належних дозволів та з порушенням правил захисту від шуму та дотримання тиші, повторно) та 09.08.2018 (з цього місця доносилися звуки роботи електроінструменту («болгарка» тощо) орієнтовно з 23 год. 30 хв. до 23 год. 35 хв., щодо торгівлі - те ж, повторно, а також робота незаконної автостоянки (майданчика для паркування автомобільного транспорту) та за наслідками інших вищевикладених фактів порушень;

9) зобов`язати Київську міську раду і Київську міську державну адміністрацію солідарно демонтувати як такі, що незаконно розташовані та/або функціонують, заклади торгівлі, громадського харчування й автостоянку (майданчик для паркування автомобільного транспорту) біля будинків 15-Б та 17-А по вулиці Шолом-Алейхема у місті Києві;

10) визнати протиправною бездіяльність Київської міської державної адміністрації і Київської міської ради у ненаданні повного доступу до інформації на запити від 14.06.2018, 16.07.2018, 16.08.2018 і 09.01.2019 та інших вищезгаданих запитах;

11) зобов`язати Київську міську раду і Київську міську державну адміністрацію надати позивачу доступ до інформації, яку він запитував у вищевказаних запитах, а саме: повідомити про законні підстави нічної торгівлі алкогольними напоями в закладах BeerLoga та розташованого закладу торгівлі у прибудові до будинку по АДРЕСА_3 , а також - надати реквізити ліцензій/дозволів на здійснення такої діяльності цими закладами і забезпечити доступ для ознайомлення з такими документами та для їх фіксації за допомогою технічних засобів; інформацію про рішення (доручення чи інший документ) стосовно демонтажу тимчасової споруди по АДРЕСА_3 - номер, дату, назву документу, підстави для демонтажу, повна назва/найменування/ім`я власника споруди, код ЄДРПОУ та місцезнаходження/проживання власника споруди, та про режим доступу до документів; інформацію про паспорт прив`язки на розміщення тимчасової споруди (далі - ТС) між будинками АДРЕСА_2 Київ, інформацію про його видачу та про замовника, а саме - повну назву, найменування, код ЄДРПОУ замовника паспорту, дату реєстрації в журналі паспортів прив`язки органу, який видав паспорт та дату його видачі, строк дії паспорту та інформацію про внесення ТС до містобудівного кадастру, а також - надати доступ для ознайомлення і засвідчену копію паспорту прив`язки та повідомити про режим доступу до зазначених документів (час і місце);

12) зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення ним рекомендованих повідомлень на адресу ОСОБА_1 про відкликання листа від 27.06.2018 № П-2552/125/49-2018 та листа від 10.07.2018 № 11127/125/49-2018 і направлення нових листів у відповідь на звернення ОСОБА_1 із зазначенням у них цитування інформації повідомленої у таких зверненнях щодо подій та адміністративних правопорушень і здійснені поліцією за такою інформацією заходи на їх припинення, усунення, попередження та притягнення порушників до відповідальності, із зазначенням реквізитів документів (назва, дата, номер), які стали підставою для відповіді;

13) визнати протиправною бездіяльність Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в частині: неналежне виконання обов`язків, ненадання подань, непроведення перевірок та нескладення протоколів про адміністративні правопорушення передбачені 188 39 і статтею 212 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за фактами порушень права на звернення та інших прав Київською міською радою, Київською міською державною адміністрацією, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві, і третіми особами, що викладені у зверненнях ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 27.11.2018 і 31.07.2019 року та за іншими наявними у нього Відповідача 2 зверненнями позивача; ненадання доступу до інформації за його запитом від 31.07.2019 року, що полягає у частковому та неналежному наданні зазначених у запиті документів/інформації (непосвідчених копій та не у повному обсязі) та у ненаданні можливості ознайомлення з їх оригіналами ОСОБА_1 ; невиконання обов`язків у зв`язку з порушеннями прав ОСОБА_1 Київською міською радою, Київською міською державною адміністрацією, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві;

14) зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини:

- відкрити провадження у справі про порушення прав позивача за фактами викладеними у його зверненнях від 27.11.2018 і 31.07.2019 року та за іншими наявними зверненнями позивача для вжиття відповідних заходів у місячний строк щодо усунення виявлених порушень прав і свобод людини і громадянина;

- скласти протоколи про адміністративні правопорушення передбачені 188 39 і статтею 212 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за фактами порушень ТОВ «Селтік» і Київською міською радою, Київською міською державною адміністрацією, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві права на звернення, права на захист персональних даних та інші права, що викладені у зверненнях позивача;

- надати позивачу у повному обсязі інформацію та забезпечити доступ до інформації за його запитом від 31.07.2019, а також - надати позивачу можливість ознайомлення з у повному обсязі з матеріалами справи за його зверненнями;

15) стягнути з відповідачів 1 600 000,00 грн. - порівну з кожного по 400 000,00 грн. на користь позивача на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди заподіяної спільними діями/бездіяльністю.

Також у своїй позовній заяві ОСОБА_1 просив суд:

- зобов`язати відповідачів у зв`язку з тривалими порушеннями і заподіянням мешканцям прилеглих будинків шкоди та строками адміністративної відповідальності - надати суду звіт про виконання рішення суду в у триденний строк з дня набрання ним чинності;

- постановити окрему ухвалу - про усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону і прав позивача посадовими особами відповідачів та про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності цих осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року позовну заяву було залишено без руху.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції керувався ст.ст. 122, 160, 161, 169 КАС України та виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам процесуального законодавства і для усунення її недоліків позивачу слід:

- уточнити позовні вимоги;

- надати суду пояснення про те, коли йому стало відомо про порушення його прав, свобод чи інтересів, на захист яких він звернувся з цим позовом, та докази на підтвердження відповідної інформації, а також, у разі необхідності, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутися до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого абзацом 1 частини другої статті 122 КАС України, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів;

- надати суду належним чином засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви.

15.10.2019 позивачем у межах строку, установленого судом для усунення недоліків його позову, на виконання вимог зазначеної ухвали суду було подано заяву, в якій викладено пояснення щодо строків звернення до суду з цим позовом, відповідних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, надання відповідних копій документів, формулювання позовних вимог.

До вказаної заяви позивачем було додано копії доказів, на які він посилається, а також копії позову з додатками та заяви для відповідачів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції керувався ст.ст. 169, 172 КАС України та виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають розгляду в рамках цивільного провадження, провадження про адміністративні правопорушення тощо і позивачем не було подано до суду клопотання про роз`єднання заявлених ним позовних вимог з виокремленням однієї або декількох об`єднаних вимог у самостійне провадження.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалами суду про залишення позовної заяви без руху та про її повернення, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати такі судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, позивач наполягає на порушенні порядку визначення судді першої інстанції для розгляду його справи та зазначає про ймовірне вчинення злочину, стверджує про порушення судом розумних строків розгляду справи, принципу верховенства права та про невмотивованість судового рішення та упередженість суду.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що в ухвалі про повернення його позовної заяви судом не вказано конкретних позовних вимог, які слід роз`єднати або які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та не наведено обґрунтування, чому суд не здійснив їх роз`єднання з власної ініціативи.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувані ним ухвали суду першої інстанції прийняті за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження в цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2020 ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та від 05 лютого 2020 року у цій справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.04.2020 о 12:35 год.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

03.04.2020 позивачем подано заяву про відвід колегії суддів у цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2020 та від 07.04.2020 заявлений відвід визнано необґрунтованим та відмовлено в задоволенні зазначеної заяви позивача.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020 виправлено описку, допущену в ухвалах суду апеляційної інстанції від 23.03.2020 у цій справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020 за клопотанням ОСОБА_1 . відкладено судовий розгляд цієї справи на 12:45 год. 19.05.2020 та продовжено строк розгляду справи на період дії карантину.

21.04.2020 від позивача через канцелярію суду вдруге надійшла заява про відвід колегії суддів у цій справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2020 подання ОСОБА_1 заяви про відвід колегії суддів у справі № 640/17133/19 визнано зловживанням процесуальними правами та залишено таку заяву без розгляду.

04.05.2020 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід складу суду в цій справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2020 та від 07.05.2020 заявлений відвід визнано необґрунтованим та відмовлено в задоволенні зазначеної заяви позивача.

Відповідачем подано клопотання про відкладення судового розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020, які занесені до протоколу судового засідання, у задоволенні вказаного клопотання відповідача відмовлено та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України, з урахуванням того, що наявні у справі матеріали є достатніми для її вирішення апеляційним судом.

Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.

Згідно зі статтею 6 КАС України та статтею 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано строки звернення до суду з адміністративним позовом, а статтями 160, 161 КАС України - вимоги до позовної заяви.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою, пунктами 4, 5, 8 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

У частинах першій, четвертій, шостій статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.ч. 1.-4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; - порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Статтею 172 КАС України визначено правила об`єднання та роз`єднання позовних вимог.

У частинах першій, другій, четвертій - шостій статті 172 КАС України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених процесуальних норм надає підстави стверджувати, що КАС України регламентовано вимоги до позовної заяви та право позивача усунути її недоліки в разі залишення позову без руху в межах строку, установленого судом у відповідній ухвалі.

Крім того, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано правила об`єднання в одне провадження кількох позовних вимог та порядок їх роз`єднання.

Водночас, недотримання позивачем правил об`єднання позовних вимог може бути підставою для повернення його позову виключно в разі неможливості їх роз`єднання та за вмотивованою ухвалою суду з визначенням підсудності щодо кожної з таких вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що при зверненні до суду з цим позовом ОСОБА_1 було заявлено п`ятнадцять позовних вимог до чотирьох різних відповідачів з приводу допущення бездіяльності щодо виконання покладених на них обов`язків без чіткого виокремлення підстав звернення до суду з вимогами щодо кожного з відповідачів окремо, їх взаємозв`язку, конкретного часу, з якого позивач вважає свої права, свободи або інтереси порушеними кожним з них та коли він про це дізнався, а також з наданням доказів, які не завірені належним чином.

Разом з тим, як вбачається з вищевикладеного, саме ці обставини й стали підставою для залишення судом першої інстанції позовної заяви ОСОБА_1 без руху та надання йому часу для усунення таких недоліків з чітким виокремленням кожного з них в ухвалі від 13 вересня 2019 року /т. 1 а.с.1-3/.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні вказаної ухвали було правомірності, обґрунтовано та виважено застосовано інститут залишення позовної заяви без руху та забезпечено позивачу привести поданий ним позов у відповідність з вимогами процесуального законодавства та реалізувати надане йому право на доступ до правосуддя.

Отже, постановляючи ухвалу від 13 вересня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції повно встановив відповідні обставини та правильно застосував норми процесуального права, тому така ухвала відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Втім, перевіряючи наступну ухвалу суду першої інстанції від 05 лютого 2020 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , колегія суддів звертає увагу на те, що як вбачається з матеріалів справи, позивач усунув зазначені недоліки свого позову у межах строків та в порядку, установленого судом, а саме подав відповідну заяву на виконання вимог суду, в якій виклав письмові пояснення щодо строків звернення до суду, підстав подання цього позову із заявленням у ньому саме таких позовних вимог, а також пояснення з приводу наявних у нього доказів, що на його думку підтверджують оскаржувану бездіяльність відповідачів, до якої додав копії відповідних документів, на які він посилається як на докази в підтвердження своїх вимог /т.1 а.с.27-89/.

Однак, постановляючи ухвалу від 05 лютого 2020 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції не дослідив доводи позивача, викладені у вказаній заяві, не перевірив склад поданих ним документів, не вирішив питання щодо усунення позивачем недоліків його позову, вказаних в ухвалі від 13 вересня 2019 року, та взагалі не надав жодною юридичної оцінки наданим позивачем поясненням та доказам у контексті вирішення питання щодо відкриття провадження в цій справі.

При цьому, посилаючись на норми статті 172 КАС України та приходячи до висновку про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають розгляду в рамках цивільного провадження, провадження про адміністративні правопорушення тощо, суд першої інстанції не зазначив, які саме заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та не роз`яснив якому суду (судам) вони підсудні.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що частиною шостою статті 172 КАС України регламентовано повноваження суду з власної ініціативи роз`єднати з позовні вимоги, які не підлягають розгляду в одному провадження, але така норма процесуального законодавства у контексті виниклих правовідносин судом проаналізована не була.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку судом першої інстанції було передчасно повернуто позивачу подану ним позовну заяву.

При цьому, судова колегія враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Белет проти Франції», відповідно до яких стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, судом першої інстанції при постановленні укхвали від 05.02.2020 про повернення позову було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про повернення позовної заяви у цій справі, та порушено норми процесуального права, а тому відповідно до ст. 320 КАС України така ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню на продовження розгляду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить суд апеляційної інстанції направити цю справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі, однак така апеляційна вимога не підлягає задоволенню, оскільки визначення складу суду, який розглядатиме справу, здійснюється за допомогою автоматизованої системи розподілу справ між суддями і суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями визначати склад суду першої інстанції, який здійснюватиме продовження розгляду справи.

Разом з тим, аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, твердження апелянта щодо порушення порядку визначення судді першої інстанції для розгляду цієї справи, колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що 09.09.2019 подана ним позовна заява надійшла до суду першої інстанції та була зареєстрована судовою канцелярією, а 10.09.2019 у порядку ст. 31 КАС України відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями - передана на розгляд судді Качуру І.А. /т. 1 а.с.4-5/.

Твердження апелянта щодо ймовірного вчинення злочину при розподілі його справи та її розгляді та щодо упередженості суду засновуються на припущеннях, які відповідно до ст. 242 КАС України, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

З приводу доводів апелянта про порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду цієї справи колегія суддів зазначає, що відповідно до норм КАС України, зокрема ст.ст. 317, 320, це не є самостійною та достатньою підставою для скасування судового рішення.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року - залишенню без змін, ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, у клопотаннях, які були подані позивачем до суду апеляційної інстанції, під час апеляційного розгляду цієї справи, він просив постановити окрему ухвалу з приводу ймовірних кримінальних правопорушень (порядку розподілу справ, рішень, що не мають мотивів та суперечать матеріалам справи, перегляд кореспонденції).

Перевіривши зазначені клопотання та наведені в них доводи, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 249, 324 КАС України прийняття окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, і для реалізації такого повноваження повинні існувати правові підстави, чітко визначені зазначеними нормами, а саме встановлення судом порушення закону.

Разом з тим, при здійсненні апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на процесуальні ухвали суду першої інстанції у цій справі колегією суддів не було встановлено виключних правових підстав для постановлення окремої ухвали, як на тому наполягає заявник.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення клопотань позивача про прийняття окремої ухвали в цій справі.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року - залишити без змін.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 про прийняття окремої ухвали - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 19 травня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: