Справа № 200/2484/20-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 р. Справа№200/2484/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач, ГУ НП в Донецькій області) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, а саме:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за відпустку, як учаснику бойових дій, за період 2017-2018 років, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 20 липня 2018 року;

- зобов`язати ГУ НП в Донецькій області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2017-2018 років, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 20 липня 2018 року.

Позов мотивовано таким.

Наказом ГУ НП в Донецькій області від 20.07.2018 № 296 о/с позивача звільнено зі служби у поліції за власним бажанням. З 22.09.2017 на підставі рішення № 6/І/V/4 позивачу надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення серія НОМЕР_1 від 10.10.2017.

Позивач звертався до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати грошової компенсації за усі дні невикористаної відпустки, як учаснику АТО, проте отримав відмову. Отже, позивач стверджує, що відповідач не провів із ним остаточний розрахунок при звільненні, а саме не сплачено невикористані дні додаткової відпустки, у загальному розмірі 28 днів, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. При цьому, на думку позивача, у випадку звільнення поліцейського йому виплачується компенсація за усі невикористані дні щорічної відпустки, у тому числі, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

ГУ НП в Донецькій області надано до суду відзив від 30.03.2020 за № 204/а-2020, за змістом якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, арґументуючи це таким.

Нормами законодавства не передбачено компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а також її перенесення на наступний рік. При цьому ст. 93 Закону України «Про національну поліцію» та наказ МВС України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (які є спеціальними) передбачають, що поліцейський має право на отримання грошової компенсації лише за невикористану у році звільнення відпустку.

Також відповідач звертає увагу суду, що фактичні обставини та правозастосування викладені у зразковій справі № 620/4218/18 не є тотожними із даною справою.

Ухвалою суду від 14.04.2020 (вручена 24.04.2020) заяву позивача про збільшення позовних вимог повернуто заявнику без розгляду.

З 30.04.2020 по 15.05.2020 суддя Буряк І.В. перебувала у відпустці, розгляд справи здійснено у перший робочий день.

Судом встановлено наступні фактичні обставини у справі.

ОСОБА_1 є громадянином України згідно паспорту серія НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 22.09.2017 за № 6/І/V/4 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.

10 жовтня 2017 року ОСОБА_1 видане посвідчення серії НОМЕР_1 учасника бойових дій.

Довідкою ГУ НП в Донецькій області від 26.07.2018 № 5126/12/03-2018 посвідчується, те що ОСОБА_1 дійсно у період з 07.04.2014 до 06.11.2015 та з 07.11.2015 до 30.04.2018 був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Наказом ГУ НП в Донецькій області від 20.07.2018 № 296 о/с «По особовому складу» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 - старшого дільничного офіцера поліції Центрального відділу поліції відповідно до розділу VІІ Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції: за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням), з 23 липня 2018 року.

Вислуга років на 23 липня 2018 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає: 08 років 07 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні - 29 років 07 місяців 21 день.

Вважати невикористану відпустку за 2018 рік у кількості 17 діб.

Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 17.07.2018.

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ НП в Донецькій області щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, протягом 2017-2018 років, із розрахунку грошового забезпечення на день звільнення зі служби у поліції.

ГУ НП в Донецькій області надано відповідь від 16.12.2019 № А-198/126/01-2019, за змістом якої повідомлено, що відповідно спеціального законодавства поліцейським виплачується грошова компенсація лише за невикористану у році звільнення відпустку. А тому, норми КЗпП України, у даному випадку, на поліцейських не поширюються. Таким чином, підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, відсутні.

У матеріалах справи також наявні:

довідка від 26.03.2020 № 304 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 встановленого на день звільнення (із розрахунку травень-червень 2019 року), відповідно якої позивач у липні 2018 року фактично відпрацював 23 доби та йому нараховано: посадовий оклад - 1 854,84 грн.; оклад за спеціальне звання - 1 187,10 грн.; надбавка за стаж служби (20%) - 820,00 грн., премія (92,60 %) - 3 380,20 грн.; всього нараховано 7 030,53 грн.

довідка про середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 26.03.2020 № 303 відповідно до якої грошове забезпечення за травень-червень складає 23 368,04 грн., середньомісячний розмір грошового забезпечення - 11 684,02 грн., середньоденний - 383,08 грн.

довідка начальника ВПС УКЗ ГУ НП в Донецькій області від 26.03.2020 № 1294/12/01-2020 про те, що ОСОБА_1 протягом 2017-2018 років додаткові відпустки, як учасник бойових дій, не отримував. Рапортів щодо надання відпусток, як учаснику бойових дій, ОСОБА_1 залишених без розгляду немає.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Стаття 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пункт 19 ч. 1 статті 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються … поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, … які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач набув статус учасника бойових дій з 22.09.2017 року, про що видано відповідне посвідчення від 10.10.2017 серії НОМЕР_1 .

Стаття 12 Закону № 3551-XII.

Учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги:

12) використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік;

Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96 (далі - Закон № 504/96) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Стаття 4 Закону № 504/96

Установлюються такі види відпусток:

1) щорічні відпустки:

основна відпустка (стаття 6 цього Закону);

додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону);

додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону);

інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);

3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону);

3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону);

4) соціальні відпустки:

відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону);

відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону);

відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону);

додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону);

Частина 12 ст. 10 Закону № 504/96. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам.

Стаття 16-2 Закону № 504/96, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік».

Стаття 24 Закону № 504/96.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Стаття 83 Кодексу Законів про працю України.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно зі статтею 60 Закону № 580 проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 92 Закону № 580

1. Поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

2. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Стаття 93 Закону № 580

9. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

10. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

11. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції.

За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Стаття 94 Закону № 580

1. Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

2. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ № 260 від 06 квітня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

За приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

За приписами абзаців сьомого та восьмого пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Висновки суду.

Стаття 242 КАС України

5. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 346 КАС України

1. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

Верховний Суд України у постанові від 17.07.2015 (справа №21-8а15) дійшов висновку, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У продовження вказаного, Верховним Судом у постанові від 07.08.2019 у справі № 820/5122/17 зазначено: «За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року в справі № 21-8а15 і Верховний Суд не вбачає підстав відступати від неї ... . Питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.»

У постанові від 31 березня 2020 року справа № 808/2122/18 Верховним Судом зазначено: « Судами першої та апеляційної інстанцій зроблено обґрунтований висновок про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, у зв`язку з відсутністю передбаченого законодавством у нього такого обов`язку. Також судами обґрунтовано відхилено доводи позивача що до спірних правовідносин повинні застосовуватися загальні приписи трудового законодавства, визначені КЗпП України та Законом України «Про відпустки». Доводи касаційної скарги в цій частині також є помилковими.»

Аналогічні висновки постановлені Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2020 року справа № 818/1276/17 та справа № 520/692/19.

Зі свого боку суд зазначає, що станом на час розгляду даної справи відсутнє судове рішення винесене з підстав передбачених ст. 364 КАС України про відступ від правового висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 17.07.2015 (справа №21-8а15) та підтриманого у перелічених вище постановах Верховного Суду.

Отже, ґрунтуючись на викладеному, суд робить висновок, що правове регулювання спірних правовідносин здійснюється на підставі Закону № 580, та Порядку № 260, якими не передбачено здійснення компенсації жодних видів відпусток, окрім, як у році звільнення.

Більше того, суд звертає увагу на норму абз. 2 п. 11 ст. 93 Закону № 580, де мовиться про те, що за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

З даного приводу відповідачем надано пояснення суду, що рапортів ОСОБА_1 про надання йому додаткової відпустки, як учаснику АТО, залишених ГУ НП у Донецькій області без розгляду немає.

Таким чином, підстави для нарахування і виплати компенсації позивачу за невикористані дні відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2017-2018 роки відсутні.

Отже, позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» КАС України строки визначені ст. 295, а також інші процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину.

Повний текст судового рішення складено 18 травня 2020 року.

Суддя І.В. Буряк