Справа № П/320/1176/20
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року м. Київ №П/320/1176/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Чубко А.Ю.,

за участю:

позивача - не прибув,

відповідача - не прибув,

третьої особи - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про визнання незаконною дію, скасування постанови та відновлення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати незаконною дію державного виконавця Баришівського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області, щодо винесення постанови №11420578 про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.12.2019 з примусового виконання виконавчого напису №6712 від 16.12.2008, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.Н. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ "Правекс-Банк" заборгованості у розмірі 233890,02 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки;

- скасувати постанову №11420578 від 23.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену державним виконавцем Качур Т.М. Баришівського районного ВДВС ГТУЮ в Київської області;

- відновити виконавче провадження №11420578 на підставі виконавчого напису №6712 від 16.12.2008, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ "Правекс-Банк" заборгованості у розмірі 233890,02 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення є протиправним. Так, позивач стверджує, що починаючи з 28.12.2018 були усунуті усі перешкоди щодо виконання виконавчого документу, боржник (третя особа) у виконавчому провадженні належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішення. Крім того, державний виконавець не зобов`язаний перевіряти отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а повинен вчиняти передбачені законом дії щодо примусового виконання виконавчого документу.

Київський окружний адміністративний суд 17.02.2020 постановив ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, у якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали позивачу. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Стверджує, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження та інших постанов, вжиті заходи не дали змогу розшукати боржника.

Також відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду з огляду на пропущення позивачем строку звернення до суду.

Позивачем подано до суду письмовий відзив на позов, у якому він заперечує доводи відповідача.

До судового засідання сторони та третя особа не прибули.

Позивач та відповідач звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа про причини неявки суд не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляд справи до суду не зверталась.

Розглянувши позовну заяву, відзив відповідача на позов, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Між Акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк" та ОСОБА_2 17.12.2007 укладено Кредитний договір №416-041/07Р, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 202 000 гривень.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки від 17.12.2007 №416-041/07Р, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстровано в реєстрі за №5316 (далі - Договір іпотеки).

Відповідно до Договору іпотеки, ОСОБА_2 передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: жилий будинок (в літ А-1) загальною площею 52,60 кв.м., житловою 26,90 кв.м., та надвірні будівлі та споруди: сарай (в літ Б), погріб (в літ В), сарай (в літ Г), огорожа (1-2), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :08:025:0092, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору від 17.12.2007 №416-041/07Р приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. 16.12.2008 вчинено виконавчий напис за реєстровим №6712, яким звернено стягнення на жилий будинок та земельну ділянку за АДРЕСА_1 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 39).

Старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Парій Андрієм Григоровичем 17.02.2009 відкрито виконавче провадження №11420578 з примусового виконання виконавчого напису №6712 від 16.12.2008, в якому стягувачем є АКБ "Правекс-Банк", а боржником - ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 14).

Між ПАТ "Комерційний банк "Правекс-Банк" і ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" 31.05.2017 укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №1.

Відповідно до умов даного договору, відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №416-041/07Р від 17.12.2007, який був укладений між ПАТ "КБ "Правекс-Банк" та ОСОБА_2

02 червня 2017 року між ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" та ОСОБА_1 укладено Договір відступлення права вимоги №02/06/17, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №416-041/07Р від 17.12.2007, який був укладений між ПАТ "КБ "Правекс-Банк" та ОСОБА_2 .

Також, у зв`язку з укладенням договору відступлення права вимоги №02/06/17 від 02.06.2017, між ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" та ОСОБА_1 укладено Договір про відступлення права вимоги, який зареєстрований в реєстрі 06.06.2017 за №1641, згідно умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" передало ОСОБА_1 право вимоги за Кредитним договором №416-041/07Р від 17.12.2007, укладеного між ПАТ "КБ "Правекс-Банк" та ОСОБА_2 , що забезпечено іпотекою за Договором іпотеки від 17.12.2007 №416-041/07Р.

Згідно з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 у справі №810/2449/17 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Правекс-Банк" на його правонаступника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №11420578, відкритому щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 16.12.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. за реєстровим номером 6712 про звернення стягнення на предмет іпотеки: житлового будинку та земельної ділянки за АДРЕСА_1 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 179-181).

Головним державним виконавцем Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Т.М. 23.12.2019 у ВП №11420578 винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документу - виконавчого напису від 16.12.2008 №6712.

Вказана постанова прийнята на підставі. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що боржник, розшук якого здійснювався органами поліції не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.

Вважаючи постанову від 23.12.2019 ВП №11420578 протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII та п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон №606-XIV), який був чинний на час відкриття виконавчого провадження №11420578, виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 36 Закону №1404-VIII визначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Судом встановлено, що головний державний виконавець Кчур Т.М. звернувся до Баришівського районного суду із поданням від 16.11.2018 №11522 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 237-238).

Згідно з ухвалою Баришівського районного суду від 29.11.2018 у справі №355/1693/18, оголошено розшук ОСОБА_2 . Розшук доручено Баришівському відділенню поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області (т. 2, а.с. 242).

Листом від 02.01.2019 №8/109/1010/01/10-19 Баришівське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області повідомило відповідача про оголошення розшуку згідно з ухвалою Баришівського районного суду від 29.11.2018 у справі №355/1693/18 (т. 2, а.с. 249).

Також, листом від 21.06.2019 №2239/109/1010/01/1-19 Баришівське відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області повідомило відповідача про те, що місце знаходження ОСОБА_2 не встановлено, управлінням здійснюються оперативно-розшукові заходи з метою встановлення місця знаходження вказаної особи (т. 2, а.с. 261).

Зі змісту оскаржуваної постанови та письмового відзиву відповідача на позов слідує, що виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі 7 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII у зв`язку з тим, що боржник, розшук якого здійснювався органами поліції не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.

У той же час, суд вважає такі доводи необґрунтованими, у зв`язку з тим, що в матеріалах виконавчого провадження №11420578 відсутні докази того, що саме станом на 23.12.2019 органами поліції не було виявлено боржника.

Так, як зазначено вище, розшук ОСОБА_2 оголошено згідно з ухвалою Баришівського районного суду від 29.11.2018 у справі №355/1693/18.

При цьому, відомості про те, що місце знаходження ОСОБА_2 органами поліції не встановлено, зазначені у листі Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області від 21.06.2019 №2239/109/1010/01/1-19.

Отже, станом на 21.06.2019 не сплинув рік з дня оголошення розшуку ОСОБА_2 (29.11.2018).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За частиною третьою цієї ж статті, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Оскільки відповідачем не підтверджено належними доказами наявності станом на час прийняття оскаржуваної постанови відомостей про те, що боржник, розшук якого здійснювався органами поліції не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконними дій державного виконавця Баришівського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області, щодо винесення постанови №11420578 про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.12.2019, та скасування постанови №11420578 від 23.12.2019, а тому у цій частині адміністративний позов підлягає задоволенню.

Водночас, посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на інші дії, які могли бути вчинені державним виконавцем у виконавчому провадженні, суд відхиляє, оскільки перевірці у даній справі підлягає виключно правильність застосування відповідачем положень п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ.

Щодо позовних вимог в частині відновлення виконавчого провадження №11420578 на підставі виконавчого напису №6712 від 16.12.2008, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону №1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Отже, скасування оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є достатнім способом захисту порушених прав позивача, а відповідні правові наслідки та порядок відновлення виконавчого провадження визначено Законом №1404-VIII.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що у цій частині позовних вимог адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова від 23.12.2019 №11420578 разом з оригіналом виконавчого документу надіслана стягувачу (позивачу) рекомендованим поштовим відправленням №133 та особисто отримана адресатом 29.01.2020 (т. 1, а.с. 81).

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано суду список рекомендованих листів, список поштових відправлень, квитанцію від 22.01.2020, відомості про вручення рекомендованого поштового відправлення №133 (т. 1, а.с. 82-84).

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Такі ж строки оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця визначені п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України.

Як встановлено судом з наявних в матеріалах справи доказів, оскаржувану постанову отримано позивачем 29.01.2020, що підтверджується відомостями про отримання рекомендованого поштового відправлення №133 (т. 1, а.с. 82-84).

До суду з даним адміністративним позовом позивач звернувся 07.02.2020, що підтверджується відомостями про дату поштового відправлення №848, яким позов надіслано до суду (т. 1, а.с. 20, т. 3, а.с. 15).

З викладеного слідує, що при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем дотримано встановлених законом строків, а тому підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування не виконав.

Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2522,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, відшкодуванню позивачу з за рахунок відповідача підлягають судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1681,60 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Баришівського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області, щодо винесення постанови №11420578 про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.12.2019 з примусового виконання виконавчого напису №6712 від 16.12.2008, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.Н. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ "Правекс-Банк" заборгованості у розмірі 233890,02 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скасувати постанову №11420578 від 23.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену державним виконавцем Качур Т.М. Баришівського районного ВДВС ГТУЮ в Київської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: Київська область, Баришівський район, смт Баришівка, вул. Київський шлях, буд. 19А, ) судові витрати у розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки, визначені цим рішенням, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Басай О.В.