Справа № 160/4212/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2020 року

Київ

справа №160/4212/19

адміністративне провадження №К/9901/4250/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.

розглянув у попередньому судовому засіданні справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду у складі судів: Іванова С.М., Панченко О.М., Чередниченка В.Є. від 16 січня 2020 року

у справі №160/4212/19

за позовом ОСОБА_1

до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області,

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У травні 2019 року ОСОБА_1 (далі також - позивачка) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (далі також - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просила визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати відповідача розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства позивачу на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області; визнати протиправним та скасувати рішення 46 сесії 7 скликання Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність громадянці ОСОБА_2 » від 24 квітня 2019 року №1184-46/VII.

2. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 07 серпня 2019 року заяву відповідача про закриття провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) залишено без задоволення. Закрито провадження у справі № 160/4212/19 на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення 46 сесії 7 скликання Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 №1184-46/VII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність громадянці ОСОБА_2 ».

3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви позивачки про затвердження проекту землеустрою та зобов`язано відповідача розглянути її заяву щодо затвердження проекту землеустрою.

4. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року апеляційну скаргу позивачки задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року скасовано, а провадження у справі № 160/4212/19 закрито.

5. 11 лютого 2020 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 160/4212/19, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

6. Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

7. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2020 року справу передано для розгляду колегії суддів у складі: судді-доповідача Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням 35 сесії 7 скликання від 30 серпня 2018 року № 876-35/VII позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га із земель комунальної власності за межами населеного пункту на території Новопавлівської сільської ради.

9. Позивачка звернулася до Товариства з обмеженою відповідальності «Земельне право» та замовила відповідний проект землеустрою, який в подальшому розроблено, а земельній ділянці присвоєно кадастровий номер -:02:004:0463.

10. На підтвердження зазначеного, до матеріалів справи долучено копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 травня 2019 року №НВ-019.

11. В подальшому позивачка звернулася з заявою від 16 квітня 2019 року до відповідача про затвердження зазначеного вище проекту землеустрою. Вказана заява відповідачем нерозглянута.

12. Проте, 24 квітня 2019 року відповідачем прийнято рішення №1184-46/VII, відповідно до якого ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж тієї ж самої земельної ділянки.

13. Рішенням 49 сесії 7 скликання Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 25 липня 2019 року №1320-49/VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 01.03 - для ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_2 », земельна ділянка з кадастровим номером: :02:004:0463 передана у власність ОСОБА_2 .

14. Не погодившись з бездіяльністю відповідача, відносно нерозгляду заяви позивачки щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, позивачка звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

15. ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтувала тим, що 30 серпня 2018 року відповідачем прийнято рішення №876-35/VІІ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 . Відповідно до даного рішення, позивачка замовила в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Земельне право» відповідний проект землеустрою. Даний проект розроблено, сформовано відповідну земельну ділянку та присвоєно їй кадастровий номер - :02:004:0463, що підтверджується копією проекту землеустрою (на титульному аркуші якого міститься відмітка про присвоєний кадастровий номер) та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 травня 2019 року №НВ-019. У зв`язку з розробленням проекту, позивачка звернулася до відповідача із заявою від 16 квітня 2019 року про його затвердження, яка на дату подання позову відповідачем нерозглянута.

Крім того, позивачка зазначає, що їй стало відомо про те, що рішенням від 24 квітня 2019 року №1184-46/VII громадянці ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0463. На думку позивачки, бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви та документів ОСОБА_1 , а також прийняття ним спірного рішення є протиправними.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Суд першої інстанції задовольняючи частково позов, виходив з того, що належним способом відновлення порушених прав позивачки є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою. При цьому, факт передачі відповідної земельної ділянки у власність іншій особі, не позбавляє відповідача обов`язку розглянути заяву позивачки, оскільки він під час прийняття рішення не позбавлений права прийняти як позитивне так і негативне рішення щодо відведення земельної ділянки у власність.

17. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі № 160/4212/19, виходив з того, що в даному випадку, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача вчинити дії по розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства позивачу на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області пов`язане, зокрема, з захистом цивільних прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, якій надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передано останню у власність. Даний спір у цій частині, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки визначений позивачем спосіб судового захисту спрямований на захист її цивільних прав, а відповідно останній підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ

18. ОСОБА_1 у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що вимога про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви позивачки не набула майнової ознаки, оскільки вона стосується лише зобов`язання розглянути вказану заяву та прийняти за результатами її розгляду рішення (а не здійснити передачу у - власність земельної ділянки), а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для закриття провадження у справі.

19. Від відповідача та третьої особи відзиву або заперечень на касаційну скаргу позивачки не надходило, що відповідно до частини 4 статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

21. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

22. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» указав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

23. Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

24. На підставі пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

25. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

26. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

27. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

28. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

29. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 у справі №813/6286/15.

30. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

31. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №685/1346/15-а.

32. Як встановлено судом апеляційної інстанції, предметом спірних правовідносин є правомірність дій відповідача щодо нерозгляду поданого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та зобов`язання відповідача розглянути зазначений проект.

33. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що на визначену позивачем в проекті землеустрою земельну ділянку, рішенням 46 сесії 7 скликання Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року № 1184-46/VII, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність громадянці ОСОБА_2 .

34. Поряд з вказаним, рішенням Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 25 липня 2019 року № 1320-49/VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 01.03 - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Межівський район, Новопавлівська сільська рада, кадастровий номер::02:004:0463 та передано у власність громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2.0000 га в тому числі ріллі - 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства, із земель комунальної власності розташованої за межами населеного пункту на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: :02:004:0463.

35. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що в даному випадку, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання відповідача вчинити дії по розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства позивачу на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області пов`язане, зокрема, з захистом цивільних прав позивачки на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, якій надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передано останню у власність.

36. Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право (наприклад, право користування земельною ділянкою), і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

37. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 126/1373/17.

38. Якщо у результаті прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень особа набуває речове права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу.

39. Аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 11 вересня 2019 року у справі № 826/5562/17, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17, від 08 травня 2018 року у справі № 341/551/16-ц, від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц.

40. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

41. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 826/14015/17 (провадження № 11-269апп19).

42. За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

43. Ураховуючи наведене, Верховний Суд вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що між позивачем та відповідачем немає публічно-правових відносин, цей спір є не публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

44. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

45. За правилами частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

46. З огляду на викладене касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

47. Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Желєзний

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя С.М. Чиркін