Справа № 766/582/20
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/582/20

Пров. №2-а/766/390/20

19 травня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого - судді Ус О.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні міського суду позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №2 капрала поліції Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Водовоз Віктора Васильовича, Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції у Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

13.01.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №265944 від 12.01.2020 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, за те, що керуючи ТЗ 12.01.2020 року о 13-20 годині в м. Херсоні по просп. Ушакова, 91 нібито здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» чим порушив п. 8.4 в Правил дорожнього руху. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з огляду на те, що він правил дорожнього знаку не порушував, оскільки зробив вимушену зупинку не в зоні дії дорожнього знаку 3.34. Не погоджується з зазначеним рішенням інспектора та вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

26.02.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне. 12.01.2020 року приблизно о 13 год. 20 хв. під час несення служби було виявлено автомобіль Daewoo Lanos, днз. НОМЕР_1 під керуванням позивача, який не виконав вимогу знаку 3.34 (зупинку заборонено) який розташований у м. Херсоні по проспекту Ушакова, 91, чим порушив п. 8.4 в Правил дорожнього руху. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, інспектором було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення ДП18 №265944 від 12.01.2020 року. Отже, інспектором патрульної поліції враховані всі необхідні обставини при розгляді справи та винесено обґрунтовану та законну постанову відповідно до чинного законодавства. Окрім того, до відзиву долучено диск з відео файлом № 20200112_132425А, як доказ вчинення правопорушення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.03.2020 року залучено до участі у справі співвідповідача, розгляд справи розпочато спочатку та призначено перше судове засідання по розгляду справи по суті.

Представником позивача 19.05.2020 р. подано заяву про розгляд справи у його відсутність, просив врахувати позицію Верховного Суду у справі №216/5226/16 від 18.07.2019 р.

В судове засідання сторони не прибули - про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх неявка відповідно до ч.3 ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але всі учасники справи не з`явилися, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд ухвалив розглянути справу у письмовому провадженні згідно ч.8 ст. 205 КАС України.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за приписами ч.4 ст. 229 КАС України не здійснюється.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 1 статті 122 КУпАП визнається: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знаку: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності). Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знака може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3

Згідно п. 8.4 в ПДР України заборонні дорожні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач дійсно здійснив зупинку транспортного засобу у місці де така зупинка заборонена.

Зі змісту постанови не вбачається за наявності яких доказів поліцейський прийшов до висновку про те, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу у місці де така зупинка заборонена, оскільки позивач вказує, на те, що він правил дорожнього руху не порушував, та здійснив зупинку свого транспортного засобу поза межами дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Докази здійснення замірів відстані суду не додано та посилання на такий доказ в постанові відсутній.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДП18 №265944 від 12.01.2020 р., складеної іполіцейським взводу №1 роти №2 УПП в Херсонській області поліцейським взводу Водовоз В.В., 12.01.2020 р. було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 , та встановлено, що 12.01.2020 року о 13-20 год. в м.Херсоні, пр-т Ушакова, буд. 91, водій керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено", чим порушив вимоги п. 8.4 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи прийняте рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн. До постанови документи не додавалися. Постанова про адміністративне правопорушення не містить переліку доказів, на підставі яких поліцейський прийшов до висновку про наявність у діях особи адміністративного правопорушення.

Судом не може бути прийнято до уваги як належні та допустимі докази, на підставі яких прийнято рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписи з нагрудної відеокамери поліцейського, оскільки в порушення підпункту третього частини третьої статті 283 КУпАП постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку поліцейським Водовоз В.В.) при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а в даному випадку унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу, об`єктивної сторони вчиненого правопорушення та вини особи у його вчиненні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід зауважити, що відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який би підтвердив факт порушення позивачем пункту п.8.4 в ПДР України, а саме той факт, що позивач дійсно здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

За такого правового врегулювання та обставин справи суд приходить до висновку про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з недоведеністю вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Розгляд інших доводів позовної заяви та відзиву на позов суд вважає недоцільним з огляду на недоведеність складу адміністративного правопорушення.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, судом встановлено, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить доказів вчинення правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 19 травня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу №1 роти №2 капрала поліції Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Водовоз Віктора Васильовича (місцезнаходження: м.Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, буд. 128), Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції у Херсонській області (місцезнаходження: м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, буд. 128)про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №265944 від 12.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження рішення суду, визначений в цьому рішенні продовжується на строк дії такого карантину.

СуддяО. В. Ус