Справа № 580/3863/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року справа № 580/3863/19

14 годин 50 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/3863/19

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач не прибув]

до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача 1 не прибув], Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача 2 не прибув]

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийнято рішення.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини під час розгляду скарги ОСОБА_1 від 06.05.2019 щодо не притягнення до адміністративної відповідальності голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини поновити провадження за скаргою ОСОБА_1 від 06.05.2019 щодо притягнення до адміністративної відповідальності голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 ;

- у разі задоволення позову зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 (суддя Рідзель О.А.) позовну заяву ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 про повернення позовної заяви скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

25.03.2020 справа № 580/3863/19 надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та згідно протоколу передачі справи передана судді Л.В. Трофімовій.

Ухвалою від 30.03.2020 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 28.04.2020. Ухвалою від 28.04.2020 відкладено розгляд справи до 18.05.2020.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.04.2019 позивач звернувся із заявою до Білозірської сільської ради щодо отримання належним чином засвідчених документів на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації»: заяви ТОВ «Білозірське - Агро» та доданих до неї документів про надання в оренду земельної ділянки площею 15,0 га з кадастровим номером :01:005:0517; рішення Білозірської сільської ради від 30.10.2018 №74-56/VII «Про надання в оренду земельної ділянки TOB «Білозірське-Агро»; договір оренди укладений між Білозірською сільською радою та ТОВ «Білозірське- Агро» на підставі рішення Білозірської сільської ради від 30.10.2018 № 74-56 /VII. 18.04.2019 головою Білозірської сільської ради Міцуком В.П. було підписано та видано лист № 643/02-14, яким позивача повідомлено, що запитувана інформація підпадає під категорію публічної інформації з обмеженим доступом. Позивач зазначає, що листом Білозірської сільської ради від 18.04.2019 № 643/02-14 надано неповну інформацію на запит, у зв`язку з чим порушено права та законні інтереси позивача на отримання публічної інформації. 06.05.2019 позивач звернувся із скаргою до Черкаської місцевої прокуратури про неправомірну відмову голови Білозірської сільської ради у наданні публічної інформації, що направлено за належністю до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини. 10.07.2019 від Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини надійшов лист № 14573.4/Д-7064.3/19/26.1 у якому зазначено, що під час розгляду звернення позивача з`ясовано що запитуваний договір оренди переданий на підписання та реєстрацію до ТОВ «Білозірське-Агро», про що позивачу додатково повідомлено листом Білозірської сільської ради від 25.06.2019 № 972/02-14. Білозірською сільською радою на дату звернення договір укладено та підписано не було, рада не була розпорядником запитуваної інформації, тому підстав для вжиття додаткових заходів реагування за зверненням позивача від 06.05.2019 не встановлено. Позивач вважає, що поза увагою Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з пряв людини залишилася та обставина, що позивач у зверненні до Білозірської сільської ради 15.04.2019 запитував не лише договір оренди укладений між Білозірською сільською радою та TOB «Білозірське-Агро» на підставі рішення Білозірської сільської ради від 30.10.2018 № 74-56/VII, а і заяву ТОВ «Білозірське-Агро» та доданих до неї документів з якими останній звертався до сільської ради про надання в оренду земельної ділянки площею 15.0 га з кадастровим номером :01:005:0517 та рішення Білозірської сільської ради від 30.10.2018 №74-56/VII. Позивачем зазначено, що Представник Уповноваженого Верховної Ради з прав людини мав би належним чином дослідити перелік та кількість запитуваних документів згідно звернення від 15.04.2019 до Білозірської сільської ради та проаналізувати відповідь сільського голови Білозірської сільської ради, викладену у листі №643/02-14 від 18.04.2019 а за наслідками розгляду формальної відповіді скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Надання позивачу неповної публічної інформації з підстав того, що запитувана інформація підпадає під категорію публічної інформації з обмеженим доступом не відповідає вимогам статті 1 та 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон № 2939), позаяк запит стосувався документів, що Білозірська сільська рада отримала від ТОВ «Білозірське-Агро» у процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, а тому запитувані позивачем документи не підпадають під категорію публічної інформації з обмеженим доступом. Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Представник Уповноваженого Верховної Ради з прав людини повинні були вчинити дії передбачені статтею 10 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та пунктом 8-1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Бездіяльність Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, та Представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини під час розгляду скарги позивача є, на думку позивача, протиправною. Позивач у судове засідання не прибув, представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав, 28.04.2020 подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що частиною 5 статті 14 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» від 23.12.1997 № 776/97-ВР (далі Закон № 776/97) Уповноважений здійснює парламентський контроль за дотриманням права на доступ до публічної інформації. Під час вирішення застосування подальших положень Закону № 776/97 рішення Уповноваженого має відповідати меті парламентського контролю та прийматись у межах компетенції, визначеної статтею 2 Закону № 776/97. За скаргою позивача від 06.05.2019, що надійшла з Черкаської місцевої прокуратури 13.05.2019 вхідний № Д-7064.3/9 відкрито провадження уповноваженого, до Білозірської сільської ради направлено запит від 10.06.2019 № 11885.4/Д-7064.3/19/26.1 з роз`ясненнями Закону № 2939. За результатами вжитих заходів Позивачу надано копію запитуваного клопотання ТОВ «Білозірське-Агро» про надання в оренду земельних ділянок. У результаті встановлено, що договір оренди на час звернення позивача до Білозірської сільської ради не було підписано, тому Рада не була її розпорядником у розумінні Закону № 2939. За результатами провадження позивачу надано остаточну відповідь за підписом Відповідача 2 від 10.07.2019 № 14573.4/Д-7064.3/19/26.1. Відповідач зазначає, що за зверненням позивача було вжито заходів для відновлення порушених прав позивача, а тому відсутня бездіяльність відповідача. Щодо зобов`язання Відповідача-1 скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно посадової особи органу місцевого самоврядування Міцука В.П. відповідачем зазначено, що вирішення питання про порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності належить до дискреційних повноважень Уповноваженого. Відповідачем зазначено, що Законом України від 27.02.2018 № 2293-VIII внесено зміни до статті 254 КУпАП передбачено складення протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Відповідачем зазначено, що від відповідача надійшла низка скарг про необхідність складання протоколів про адміністративне правопорушення за статтею 212-3 КУпАП, і позивач не просить Уповноваженого сприяти у отриманні запитуваної інформації чи захисту його права на інформацію у інший спосіб. Такі дії позивача, на думку відповідача, свідчать про тиск на посадових осіб, що підтверджується наявністю однотипних позовних заяв у справах № 580/4156/19, 580/4158/19, 580/189/20, 580/190/20, 580/249/20, 580/250/20, 580/357/20, 580/666/20. Представник відповідача 1 просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 28.04.2020 представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини був ОСОБА_3 (діяв згідно доручення від 21.12.2019 № 492/д) головний спеціаліст Відділу регіонального представництва в центральних областях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якому доручено здійснювати регіональне представництво Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини бути регіональним представником у Черкаській області (а.с.72, 108), зазначено, що незрозуміло до якого саме представника сформовано позовну вимогу.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідач 2 представник Секретаріату Уповноваженого, який підписав лист відповідь для позивача (http://www.ombudsman.gov.ua /ua/page/secretariat/representatives-of-the-commissioner/) у судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений Секретаріат за адресою вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008 належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту 11 статті 13 Закону № 776/97Уповноважений має право направляти у відповідні органи акти реагування Уповноваженого у разі виявлення порушень прав і свобод людини і громадянина для вжиття цими органами заходів.

Згідно частин 1, 3 статті 15 Закону № 776/97 актами реагування Уповноваженого щодо порушень положень Конституції України, законів України, міжнародних договорів України стосовно прав і свобод людини і громадянина є конституційне подання Уповноваженого та подання Уповноваженого до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових і службових осіб.

Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради з прав людини утворюється для забезпечення діяльності Уповноваженого, є юридичною особою, має свій рахунок у банку та печатку встановленого зразка. Структура секретаріату, розподіл обов`язків та інші питання щодо організації його роботи регулюються Положенням про секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Положення). На працівників секретаріату поширюється дія Закону України «Про державну службу». Положення та кошторис секретаріату затверджуються Уповноваженим у межах кошторису витрат, пов`язаних із діяльністю Уповноваженого. Призначення на посаду та звільнення працівників секретаріату здійснюються Уповноваженим (стаття 10 Закону № 776/97).

Згідно Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20.06.2012 № 4/8-12 керівник Секретаріату: організовує роботу Секретаріату, здійснює загальне керівництво його діяльністю та забезпечує виконання функцій Секретаріату; координує діяльність регіональних представництв Уповноваженого; організовує виконання доручень Уповноваженого.

Згідно п. 5.4 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 26.07.2012 № 7/8-12 (далі - Положення №7/8-12) Представник за дорученням Уповноваженого, зокрема, розглядає звернення осіб.

Відповідно до пункту 6.3 Положення №7/8-12 Представник має право на ознайомлення з документами та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах.

Згідно пункту 6.4 Положення №7/8-12 Представник має право підписувати листи (з використанням бланка затвердженого зразка представника Уповноваженого) до органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб (крім Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, народних депутатів України, керівників центральних органів виконавчої влади), органів прокуратури України (крім Генерального прокурора України), органів судової влади (крім голів вищих спеціалізованих судів та ВСУ), керівників підприємств, установ та організацій, громадських організацій з питань забезпечення дотримання прав людини, зокрема порушених у зверненнях до Уповноваженого, разом із рекомендаціями щодо дотримання стандартів у галузі прав людини, контролює їх розгляд, а також остаточні відповіді громадянам.

Згідно пункту 6.6 Положення №7/8-12 Представник має право діяти від імені Уповноваженого та представляти його інтереси з усіма правами, що надані чинним законодавством.

Судом встановлено, що позивач 15.04.2019 звернувся із заявою до Білозірської сільської ради про отримання належним чином засвідчених документів на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації»: заяви ТОВ «Білозірське - Агро» та доданих до неї документів про надання в оренду земельної ділянки площею 15,0 га з кадастровим номером :01:005:0517; рішення Білозірської сільської ради від 30.10.2018 №74-56/VII «Про надання в оренду земельної ділянки TOB «Білозірське-Агро»; договір оренди укладений між Білозірською сільською радою та ТОВ «Білозірське-Агро» на підставі рішення Білозірської сільської ради від 30.10.2018 № 74-56 /VII (а.с.4).

Листом Білозірської сільської ради від 18.04.2019 за підписом сільського голови Міцука В.П. № 643/02-14 ОСОБА_1 надано копію рішення Білозірської сільської ради від 30.10.2018 № 74-56 та повідомлено, що запитувані копії заяв, що надійшли до Білозірської сільської ради від ТОВ «Білозірське Агро» та копії договорів оренди не будуть надані ОСОБА_1 , копії зазначених документів можуть бути надані на запит суду чи правоохоронних органів, або за письмовою згодою уповноваженої особи ТОВ «Білозірське Агро», позаяк зазначена інформація підпадає під категорію публічної інформації з обмеженим доступом (а.с.5).

06.05.2019 ОСОБА_1 звернувся із скаргою до Черкаської місцевої прокуратури про неправомірну відмову сільського голови Білозірської сільської ради у наданні публічної інформації, позаяк запитувана інформація стосувалась документів, отриманих у процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків та розпорядження державним, комунальним майном, тобто була публічною. У скарзі позивач просив скласти протокол стосовно сільського голови Білозірської сільської ради згідно статті 212-3 КУпАП (а.с.6).

Згідно листа Черкаської місцевої прокуратури від 11.05.2019 № 122-р-19 роз`яснено право оскаржити в суді рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та повідомлено про направлення скарги за належністю до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини (а.с.7).

Листом Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 10.06.2019 № 11884.4/Д-7064.3/19/26.1, адресованим Білозірському сільському голові ОСОБА_2 , роз`яснено, що правовий режим обмеження доступу до публічної інформації визначений лише у статті 6 Закону №2939 та можливий лише за умови дотримання сукупності вимог, передбачених частиною 2 статті 6 Закону № 2939. У листі на підставі статті 101 Конституції України, статей 13, 22 Закону № 776/97, статті 17 Закону № 2939, статті 212-3, пункту 8-1 частини 1 статті 255 КУпАП, викладено прохання про: надання заявнику відповіді на запит від 15.04.2019 відповідно до вимог Закону № 2939, належним чином посвідчену копію відповіді, витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції з відповідним записом та підтверджуючі документи; надати обґрунтовані письмові пояснення щодо порушення Закону № 2939; вжити заходів недопущення аналогічних порушень Закону № 2939 у майбутньому, поінформувати про результати розгляду цього листа, Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та заявника до 28.06.2019 (а.с.97-98).

10.06.2019 позивача повідомлено листом № 11885.4/Д-7064.3/19/26.1, що з метою всебічного з`ясування обставин справи до ради направлено запит, за результатами аналізу отриманої інформації пройматиметься рішення щодо подальших заходів реагування Уповноваженого, про що буде повідомлено додатково (а.с.99).

26.06.2019 виконавчий комітет Білозірської сільської ради листом № 977/02-09 повідомив Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про направлення ОСОБА_1 відповіді від 25.06.2019 № 972/0214 та про те, що на час надання первинної відповіді Білозірська сільська рада не володіла запитуваними документами (а.с.100).

Листом від 25.06.2019 № 972/0214 ОСОБА_1 надано копію клопотання ТОВ «Білозірське Агро» та копію рішення сесії Білозірської сільської ради № 74-56/VII (а.с.101-103).

Листом Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 10.07.2019 № 14573.4/Д-7064.3/19/26.1 ОСОБА_1 повідомлено, що під час провадження та за результатами розгляду відповіді Білозірської сільської ради встановлено, що запитуваний договір передано на підписання та реєстрацію до ТОВ «Білозірське Агро», про що додатково повідомлено листом ради від 25.06.2019 № 972/0214. Позаяк Радою на дату звернення договір не підписано, Рада не була розпорядником запитуваної інформації. З представниками ради проведено роз`яснювальну роботу щодо необхідності дотримання вимог Закону № 2939. Позивачу повідомлено про відсутність підстав для вжиття додаткових заходів за зверненням від 06.05.2019. Зазначений лист підписано представником Уповноваженого з дотримання інформаційних прав та представництва у Конституційному Суді Барвіцьким В.Ю. (а.с.104).

Надаючи оцінку твердженням позивача і відповідачів, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом №2939.

Відповідно до статті 1 Закону №2939 публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Законом №2939-VI (стаття 3) визначено гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації. Відповідно до статті 5 Закону №2939 одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію. Згідно із статтею 12 Закону №2939 суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Законом № 2939 (частиною 1 статті 19) визначено, що запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Законом № 2939 (пункт 6 частини 1 статті 14) встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно частини 1 статті 6 Закону № 2939 інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація. Частиною 25 статті 6 Закону № 2939 обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Білозірська сільська рада повинна була надати запитувані документи, створювачем або розпорядником яких вона була за виключенням документів, що не перебували у її розпорядженні.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96) передбачено право громадян України звернутися до місцевого самоврядування із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Визначення заяви (клопотання) міститься у № 393/96 та означає звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Статтею 19 Закону № 393/96 визначено обов`язки органів місцевого самоврядування, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. Згідно зі статтею 4 Закону № 393/96 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Згідно статті 15 Закону № 393/96 органи місцевого самоврядування та їх посадові особи до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 20 Закону № 393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, що мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Згідно статті 1 Закону № 776/97 парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Порядок розгляду звернень до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини визначений у статті 17 Закону № 776/97. Відповідно до частин 1, 5 статті 17 Закону № 776/97 Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону № 393/96. Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Аналіз наведених норм права свідчить, що спеціальних строків розгляду звернень до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що би відрізнялись від визначених у Законі № 393/96, положення статті 17 Закону № 776/97 не містять.

Судом встановлено, що на Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини поширюється строк розгляду звернень не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. У разі якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення, проте загальний строк на вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Судом встановлено, що 13.05.2019 відповідачем 1 отримано скаргу позивача від 06.05.2019, а 10.06.2019 позивача повідомлено про направлення листа запиту до Білозірської сільської ради та повідомлено, що про результати вжитих заходів буде повідомлено додатково. Остаточну відповідь позивачу надано 10.07.2019 за № 14573.4/Д-7064.3/19/26.1, де повідомлено про вжиті заходи (роз`яснювальну роботу), що мали наслідком відновлення порушеного права позивача на інформацію та про відсутність підстав для складання протоколу за статтею 212-3 КУпАП.

Надаючи оцінку діям відповідача 1 і відповідача 2 у контексті дотримання строків розгляду звернення, судом встановлено, що відповідь надана з недотриманням терміну розгляду у сорок п`ять днів (загальна тривалість розгляду скарги з 13.05.2019 до 10.07.2019 становить 57 днів), що свідчить про неналежне врядування і порушення Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини вимог Закону № 393/96 строків розгляду звернення позивача. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем 1 та 2 строків розгляду звернення ОСОБА_1 від 06.05.2019, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Аналогічний висновок за подібних обставин справи викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 826/13400/16-а (ЄДРСР 82685043): порушення строків розгляду звернення, тривалість здійснення провадження призвело до протиправної бездіяльності відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінюючи твердження відповідачів на наявність однотипних позовних заяв у справах № 580/4156/19, 580/4158/19, 580/189/20, 580/190/20, 580/249/20, 580/250/20, 580/357/20, 580/666/20, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звертатись за захистом невизнаних і порушених (на думку позивача) прав, а у випадку наявності однакових (повторних) звернень від позивача з одного і того ж питання відповідачі можуть застосувати положення статті 8 Закону № 393/96 щодо розгляду повторних звернень одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Судом встановлено, що позивач мав на меті вирішити питання стосовно відповідальності за неналежний розгляд звернення шляхом реагування компетентного органу складення протоколу про адміністративне правопорушення. Такі вимоги позивач обґрунтував тим, що Білозірською сільською радою надано неповну відповідь на його запит без мотивації.

Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-13 затверджений Порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі Порядок №18/02-13). Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Порядку №18/02-13 (у редакції на час розгляду скарги позивача) підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у: зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку). Відповідно до підпункту 3.6 Порядку №18/02-13 під час провадження можуть вживатись такі заходи: надання роз`яснень з питань, наведених у зверненні; здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом: надсилання запитів до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; запрошення посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; проведення нарад, консультацій з представниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях; звернення до суду із заявою про захист прав і свобод людини і громадянина у випадках та в порядку, встановлених законодавством; участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законодавством; проведення перевірок діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій з отриманням результатів експертиз і підготовкою відповідних висновків;

Згідно підпункту 3.10 Порядку №18/02-13 повідомлення автора звернення про відкриття провадження та його інформування про результати провадження здійснюється тим структурним підрозділом, який визначено головним виконавцем провадження, з урахуванням інформації, наданої співвиконавцями.

Підпунктом 6.1 Порядку №18/02-13 встановлено, що провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджений наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року №3/02-15 (надалі - Порядок№3/02-15). Порядок №3/02-15 (у редакції на час розгляду скарги позивача) визначає механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - уповноважені особи) протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачено статтями 188-39, 188-40, та 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (підпункт 1.1). Відповідно до підпункту 1.2 Порядку №3/02-15 уповноважені особи складають протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтованого віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірної відмови в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації; обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом; іншого порушення Закону України «Про звернення громадян». Згідно підпункту 2.1 Порядку №3/02-15 протокол про адміністративне правопорушення складається в рамках провадження, що здійснюється відповідно до Порядку здійснення провадження Уповноваженого з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини, затвердженого Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, а також під час здійснення моніторингових візитів та перевірок діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також фізичних або юридичних осіб.

Статтею 212-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення. Частиною 7 статті 212-3 КУпАП передбачено, що незаконна відмова у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України «Про звернення громадян» тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час здійснення провадження представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини встановлено, що на запит позивачу була надана відповідь, якою частково надано запитувану інформацію (копію рішення Білозірської сільської ради від 30.10.2018 №74-56), а за результатами здійснення роз`яснювальної роботи з Білозірською сільською радою позивачу надано копію клопотання ТОВ «Білозірське Агро» та встановлено, що на час подання запиту від 06.05.2019 Білозірська сільська рада не була розпорядником інформації договору оренди землі між Білозірською сільською радою та ТОВ «Білозірське Агро» кадастровий номер :01:004:0517. Відповідач 2 дійшов висновку про відсутність підстав для складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 212-3 КУпАП.

Суд зазначає, що незгода заявника зі змістом відповіді не може свідчити про порушення самого права на звернення, парламентський контроль щодо додержання якого здійснює Уповноважений.

Судом встановлено, що незгода позивача з прийнятим за результатами розгляду його скарги рішенням пов`язана лише з відмовою відповідача 2 у притягненні до відповідальності сільського голови як особи, яка, на думку останнього, порушила його законні права на отримання відповіді на запитувану інформацію.

За наявного правового врегулювання та обставин справи, суд вважає, що відповідь представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на заяву позивача від 06.05.2019 є повною та обґрунтованою, проте надана з порушенням строків розгляду.

Суд зазначає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України. Перевірка судом законності відмови компетентного органу скласти протокол про адміністративне правопорушення та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити відповідні дії з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності призведе до втручання у його дискреційні повноваження, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно п.6 наказу від 20.06.2012 № 4/8-12 Уповноважені посадові особи Секретаріату відповідно до норм адміністративного законодавства та з передбачених законодавством підстав мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Olsson проти Швеції від 24.03.1988, № 10465/83) запорукою правильного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства не є забезпечення ефективності державного управління, а є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Враховуючи зазначене, у задоволенні частини позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини під час розгляду скарги ОСОБА_1 від 06.05.2019 щодо не притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 , зобов`язання Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини поновити провадження за скаргою ОСОБА_1 від 06.05.2019 щодо притягнення до адміністративної відповідальності сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 та зобов`язання Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини скласти протокол про адміністративне правопорушення стосовно сільського голови Білозірської сільської ради ОСОБА_2 належить відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки рішенням суду відмовлено у частині позовних вимог зобов`язального характеру, то відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду згідно статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду належить відмовити.

Згідно з частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не надано доказів надання у встановлені законодавством строки відповіді на скаргу позивача та/або обґрунтування підстав продовження строку розгляду скарги.

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів. ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, пункт 58 зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 ЄКПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, № 303-A, пункт 29).

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до Положення №7/8-12 представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини є посадовими особами, яким з метою здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина делегуються визначені повноваження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Позивачем не конкретизовано, бездіяльність якого саме представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Даценко О.І. просить визнати протиправною.

Одним із стандартів належного врядування є законність. З огляду на встановлені обставини справи, оцінюючи дії відповідачів за критеріями, встановленими частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідач 1 Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та відповідач 2 як представник Уповноваженого з дотримання інформаційних прав під час розгляду скарги ОСОБА_1 діяли несвоєчасно, тобто поза межами строку, встановленого Законом № 393/96, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, визнавши протиправною бездіяльність відповідачів через надмірну тривалість розгляду звернення позивача.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю), а доказів понесення інших судових витрат на час розгляду справи суду не надано, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України станом на день ухвалення рішення у справі.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з дотримання інформаційних прав (вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008, ідентифікаційний код юридичної особи в ) у частині недотримання строків розгляду скарги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 06.05.2019.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням пункту 3 розділу Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідачі: Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини [вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008, ідентифікаційний код юридичної особи в ]; Представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини [вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 18.05.2020.

Суддя Л.В. Трофімова