Справа № 540/1212/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/1212/20

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В., перевіривши виконання вимог статей 160-168 КАС України за адміністративним позовом Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, третя особа - Державне підприємство "Радгосп" Виноградна Долина" про визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

Приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" (далі - позивач, ПП "Новогригорівське") звернулось до суду з позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати накази від 11 січня 2019 року №129-СГ, №130-СГ, №131-СГ та №132-СГ винесені Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, якими земельні ділянки передані в постійне користування Державному підприємству "Радгосп "Виноградна долина".

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Так, позивач зазначає, що ним 23 вересня 2008 року укладено з Генічеською районною державною адміністрацією Херсонської області договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 21.11.2008 року за №4АА72000109 Генічеським реєстраційним відділом Херсонської РФ ДП "Центр ДЗК". На підставі вказаного договору позивачу передано згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки від 24 листопада 2008 року земельну ділянку загальною площею 635,1 га (землі резервного фонду) в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Також позивач зазначає, що строк дії договору оренди землі визначено сторонами у десять років, про що вказано у пункті 8 договору, де також зазначено, що "після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк".

В подальшому, зі слів позивача, земельна ділянка площею 635,1 га була поділена на чотири ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0100, :04:002:0100, :04:003:0100, :04:005:0100, що підтверджується угодою від 22 листопада 2013 року про внесення змін до вказаного вище договору оренди землі, укладеної між позивачем та Генічеською районною державною адміністрацією Херсонської області, згідно якої строк оренди землі продовжено до 21 листопада 2028 року.

Позивач стверджує, що з часу укладення договору оренди землі позивач користується зазначеною земельною ділянкою належним чином та за цільовим призначенням, своєчасно і в повному обсязі сплачує орендну плату, тобто належним чином виконує своє зобов`язання за договором оренди та згідно Закону України "Про оренду землі".

Претензій зі сторони Генічеської РДА та ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, яке з огляду на зміни в законодавстві стало розпорядником земель державної власності за межами населеного пункту згідно приписів частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, до позивача не надходило.

22 листопада 2013 року на підставі норм земельного законодавства між орендодавцем (Генічеською РДА в Херсонській області) та орендарем (ПП "ПСП "Новогригорівське") укладено угоду про внесення змін до договору оренди землі, зареєстрованого 21.11.2008 року за № 4АА72000109, згідно якої строк дії договору оренди продовжено до 21 листопада 2028 року.

В теперішній час позивач має намір реалізувати своє право на вказану землю з метою провадження сільськогосподарської діяльності по вирощуванню сільськогосподарської продукції шляхом реєстрації угоди від 22 листопада 2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як того вимагають норми ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Але позивач, як він стверджує, внаслідок протиправних дій відповідача зіштовхнувся з об`єктивними перепонами в реалізації свого права на землю у вигляді наказів відповідача. А саме, 26 лютого 2020 року позивачу стало відомо про те, що Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області 11 січня 2019 року видало накази № 129-СГ, № 130-СГ, № 131 -СГ та № 132-СГ, згідно яких вказані вище чотири земельні ділянки передані в безстрокове постійне користування Державному підприємству "Радгосп "Виноградна долина". Ці накази 16 січня 2019 року зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Копії інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додаються.

Позивач вважає вказані накази відповідача протиправними. Тому, в рамках даного позову, ПП "Новогригорівське" просить визнати протиправними та скасувати накази від 11 січня 2019 року № 129-СГ, № 130- СГ, № 131-СГ та № 132-СГ винесені Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, якими земельні ділянки передані в постійне користування Державному підприємству "Радгосп "Виноградна долина".

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161,171 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви ПП "Новогригорівське", суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Як неодноразово зазначалось Верховним Судом, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі № 462/3516/17 під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи та змісту викладених в позові обставин вбачається, що даний спір виник щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:001:0100, :04:002:0100, :04:003:0100, :04:005:0100, які, зі слів представника ПП "Новогригорівське", перебувають в фактичному користуванні підприємства. Зазначені правовідносини оформлені договором оренди, який згідно тверджень позивача був продовжений шляхом укладеної, проте, наразі, незареєстрованої угоди про внесення змін до договору оренди землі. Водночас відповідач, як вважає ПП "Новогригорівське" протиправно прийняв накази №129-СГ, 130-СГ, 131-СГ, 132-СГ від 11.01.2019 року, якими передав земельні ділянки, що перебували в користуванні позивача третій особі - ДП "Радгосп "Виноградна долина".

Існування оскаржених наказів, як зазначається самим позивачем грубо порушує його майнові права.

Отже, переданий на вирішення суду спір зумовлений порушенням речових прав позивача на нерухоме майно - земельну ділянку, правовими актами індивідуальної дії, прийнятими відповідачем і заявлений позов спрямований на відновлення прав позивача на це майно.

За змістом статей 15-16, 21 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Тому, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у справі №906/392/18, Верховного Суду від 09.04.2020 року по справі №804/7822/16, Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 727/11628/17, від 16.05.2018 року у справі №821/592/16, від 30.01.2019 року у справі № 826/26802/15.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

За практикою Європейського Суду з прав людини "<…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" (пункт 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/04, №29465/04).

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.170, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, третя особа - Державне підприємство "Радгосп" Виноградна Долина" про визнання протиправними та скасування наказів.

Роз`яснити позивачу, що розгляд зазначеної позовної заяви віднесено до юрисдикції господарських судів.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 109020100