Справа № 240/1281/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Житомир справа № 240/1281/20

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків.

До суду 02 березня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (в порядку усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 21.02.2020). У прохальній частині позову просить відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області про перерахунок пенсії за останній рік (2019 р.) у відповідності до судового рішення визнати протиправною, зобов`язавши його провадити перерахунок розміру пенсії у разі зміни розміру зарплати працюючого державного службовця (судді) та зміни в законодавчому порядку прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з 2020 року, та здійснити перерахунок пенсії з виплатою боргу за 2019 р.

В обґрунтування позову вказує, що у січні 2020 року подав відповідачу заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із переглядом в законодавчому порядку нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, однак отримав відмову з посиланням на те, що чинне законодавство України не передбачає проведення перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців. У позові ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем проігнорований факт про те, що на його користь постановлено судове рішення Житомирського районного суду від 12.08.2013 за яким йому призначена пенсія державного службовця та встановлений порядок, розмір виплати пенсії, а саме: зобов`язано Пенсійний фонд в особі відповідача провадити щомісячну виплату пенсії у розмірі 80 відсотків зарплати працюючого на відповідній посаді державного службовця (останні п`ять років перед призначенням пенсії займав посаду судді Богунського райсуду м. Житомира), починаючи з 25.01.2013, але не більше 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність та з урахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму для таких осіб. Вказує, що судове рішення було виконано, одноразово виплачена на його користь заборгованість по пенсії, проводились щомісячні виплати пенсії у розмірі 11011,20 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що за останні роки (починаючи із 2016 р) працюючим суддям неодноразово переглядалися розміри зарплати, щорічно переглядалися і прожиткові мінімуми за законом України про бюджет, однак відповідачем самостійно не проводився перерахунок моєї пенсії у відповідності до судового рішення. Вказує, що починаючи з 2016 року пенсія виплачується не в повному обсязі як визначено судовим рішенням. Вважає відмову відповідача такою, що порушує його конституційні права, суперечить рішенням Конституційного Суду України щодо пенсійного забезпечення судді та рішенням Європейського суду з прав людини.

До позовної заяви позивач подав клопотання про витребування у відповідача доказів.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Клопотання позивача задоволено. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 та копії довідок про розмір заробітної плати судді Богунського районного суду м. Житомира за 2019 рік та за 2020 рік.

Відділом документального забезпечення суду 03.04.2020 зареєстровано відзив на позовну заяву в якому відповідач вказує, що позивач звернувсь до Управління 09.01.2020 з заявою, в довільній формі, про перерахунок пенсії з вимогою врахувати підвищення посадових окладів працюючим суддям за 2018, 2019, 2020 роки та прожиткового мінімуму в розмірі не вище 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність. До заяви не було додано жодних довідок про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії Вказує, що обов`язок подання відповідних довідок для підтвердження відповідного стажу роботи або сум заробітної плати для врахування їх при обчисленні пенсії покладається на пенсіонера. Зазначає, що 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №76-УІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723- XII було викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Уряду. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (яка встановила нові розміри посадових окладів) було внесено зміни до постанови КМУ від 31.05.2000 № 865, а саме: п. 4 виключено. Таким чином, з 01.12.2015 діючим законодавством України не визначено обсяг суб`єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». Відповідач у відзиві вказує, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу"... Оскільки такий закон до сьогодні у встановленому порядку не прийнятий, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, оскільки законодавство України з 01.06.2015 не містить норм, які б регулювати будь-які повноваження органів ПФУ, а також права осіб, яким пенсія призначена, зокрема, відповідно до ЗУ «Про державну службу» щодо перерахунку пенсії чи інших дій. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

До відзиву надано копії матеріалів з пенсійної справи позивача, що містять інформацію про розмір пенсії ОСОБА_1 по грудень 2016 року.

Відповідь на відзив надійшла до суду 08.04.2020. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що автор відзиву проігнорував суттєву обставину, а саме, те, що сам факт призначення пенсії державного службовця, розмір, спосіб та порядок її виплати визначено судовим рішенням, за яким починаючи з 25.01.2013 відповідач зобов`язаний провадити щомісячну виплату пенсії у розмірі 80 відсотків зарплати працюючого на відповідній посаді державного службовця (судді), але не більше 10 прожиткових мінімумів. Останнє постановлено у відповідності до раніше діючого законодавства. Окрім того, позивач вказує, що нині діюче законодавство не стосується його права на пенсію, її розміру та порядку, способу, нарахування та виплати. Зазначає, що посилання відповідача на те, що його дії узгоджуються з вимогами ст. ст. 22,58,92 Конституції є надуманими, його логіка не співпадає з доводами Конституційного суду України, які містяться в його рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/16,справа № 1-8/2016 щодо обмеження пенсії суддям.

До суду 06.05.2020 надійшли матеріали з пенсійної справи позивача за період з березня 2019 року.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області де із 06 червня 2008 року отримує пенсію по інвалідності згідно заяви від 11.09.2008 (а.с. 42).

Наказом №56-к від 06.07.2009 суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Богунського районного суду м. Житомира у зв`язку із закінченням строку, на який його призначено (а.с. 103).

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що 15.02.2011 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (а.с. 121).

Розпорядженням від 21.02.2011, ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком на загальних умовах (а.с. 120).

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 14.02.2012 про перехід на пенсію відповідно до закону України "Про державну службу" (а.с. 130).

Матеріалами справи підтверджується, що із 14.02.2012 позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2013 року у справі №278/3497/13-а зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Житомирському районі Житомирської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 і виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 01 січня 2012 року, але у розмірі, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, у законодавчому порядку.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2013 у справі №278/3497/13-а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2013 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 24.01.2013 скасовано, позов в цій частині залишено без розгляду.

Позивачем не заперечується, що на виконання судового рішення відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача. Станом на 01.12.2016 виплата пенсії позивача здійснювалась в розмірі 10740 грн.

З матеріалів справи вбачається, що із березня 2019 року розмір пенсії позивача становить 11011,20 грн. (а.с. 219).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вважає, що відповідачем у 2019 році здійснено перерахунок пенсії без врахування судового рішення у справі №278/3497/13-а, оскільки розмір його пенсії менший за 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, що є порушенням його прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За вимогами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції на момент переведення позивача на пенсію згідно вказаного закону) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії в порядку і на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України" (2790-12), "Про прокуратуру" (1789-12), "Про наукову і науково-технічну діяльність" (1977-12), виплачується у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15), а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

У відповідності до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання судового рішення, відповідачем здійснено з 25.01.2013 перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, але у розмірі, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, у законодавчому порядку.

Відповідачем визнається та матеріалами справи підтверджується, що судове рішення відповідачем виконано, що підтверджується, зокрема і постановою від 30.11.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП 41069730 (а.с. 214).

Суд відмічає, що 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання в період з 01.01.2015 по 01.12.2015 знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" №3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

Суд відмічає, що під час реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", що набув чинності 01.05.2016 (далі - Закон №889-VIII).

У зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII частково втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, яка набрала чинність з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, з 01.05.2016 Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015, по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Згідно матеріалів адміністративної справи, позивач працював на посаді судді менше терміну, визначеного законодавством, а тому не набув права на довічне грошове утримання судді у відставці.

Вказана обставина позивачем визнається.

Відповідач у відзиві вказує, що позивач 09.01.2020 звернувся із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням підвищення посадового окладу працюючим суддям за 2018-2020 роки та прожиткового мінімуму в розмірі не вище 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність. До заяви не додано жодного документу.

Відповідачем не заперечується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Як вже зазначалось вище та не заперечується сторонами, що постанова Житомирського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2013 року у справі №278/3497/13-а відповідачем виконана.

Суд зазначає, що із 01.05.2016 змінено правове регулювання перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України "Про державну службу", зокрема Законом України «Про державну службу» №889-VIII не визначено суб`єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов`язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому на час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії (січень 2020 року), у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Відтак, позивач не є суб`єктом отримання права на перерахунок пенсії в розумінні Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд зазначає, що ані Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону №889-VIII (в якій закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування") не визнані неконституційними і підлягали виконанню відповідними суб`єктами. Крім того, пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 від 09.12.2015 виключено пункт четвертий постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", яким було передбачено право на перерахунок пенсії пенсіонерам у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Також, Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 червня 2014 року у справі за заявою Валентини Ніканорівни Великоди проти України № 43331/12, Суд, розглянувши скаргу, зокрема, за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Також Суд вказав на відсутність підстав для висновку про те, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявниці.

Посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним, оскільки відсутність правового регулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що відповідно до статті 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені державні службовці, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов`язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 у справі №359/5905/16-а вже висловлював правову позицію стосовно відсутності правових підстав перерахунку з 01.12.2015 пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Суд вважає за необхідне відмітити, що судове рішення у справі №278/3497/13-а відповідачем виконано повністю, що підтверджується, зокрема і постановою від 30.11.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП 41069730 (а.с.214), а законодавством, чинним з 01.05.2016 не було передбачено можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук