Справа № 420/3515/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3515/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника позивача Приміча Д.В. (згідно ордеру),

представника відповідача Анісімової А.В. (за довіреністю),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 23 квітня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову ВП № 51002360 від 04.05.2016 року Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору;

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61834720 від 14.04.2020 року державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Одеська обл. Фішер Віти Валеріївни про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору;

3. Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника, серія та номер: ВП № 61834720, виданий 15.04.2020, видавник: Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Опис предмета обтяження: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (запис про обтяження № 36268334 (спеціальний розділ).

Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано 10-денний термін на усунення недоліків позову.

06 травня 2020 року до суду від позивача за вх.№17819/20 надійшла заява про усунення недоліків, уточнена позовна заява, докази сплати 90.89 грн. судового збору та заява про поновлення строку звернення до суду.

12 травня 2020 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування постанови ВП № 51002360 від 04.05.2016 року Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№17819/20). Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з Автоматизованої системи виконавчого провадження 22.04.2020 року дізнався, що виконавче провадження ВП №61834720 було відкрито 14.04.2020 року на підставі стягнення на користь Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виконавчого збору за виконавчим провадженням ВП № 51002360. Разом з тим, будь-яких стягнень у виконавчому провадженні не відбувалось. Постанова про стягнення виконавчого збору відсутня в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, доступ до якого забезпечується з Автоматизованої системи виконавчого провадження. 16.06.2017 року постановою ВП № 51002360 про повернення виконавчого документа стягувачу було повернуто виконавчий лист № 213/327/16-ц - на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 . Позивач вважає, що за таких обставин були відсутні підстави для стягнення, з ОСОБА_1 виконавчого збору та накладення арешту у його примусове виконання.

Ухвалою суду від 20 травня 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі відмовлено.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 15 березня 2016 року прийнято рішення по справі №213/327/16-ц, яке набрало законної сили 29.03.2016 року, та яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «ПОРТО-ФРАНКО» (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 10, ідентифікаційний код 13881479, п/р 29092954 в АБ «ПОРТО-ФРАНКО», м. Одеса, МФО 328180) суму заборгованості за кредитним договором №279/2-08 від 21 лютого 2008 року у розмірі 931688,56 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «ПОРТО-ФРАНКО» суму заборгованість за кредитним договором №279/2-08 від 21 лютого 2008 року у розмірі 1000 гривень.

Ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року у справі №213/327/16-ц замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №213/327/16-ц пр.№2/213/479/16, виданого 04.04.2016 року, Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу на підставі рішення від 15.03.2016 року, у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, стягувача публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Порто-Франко» на ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що 26 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 213/327/16-ц, виданого 04.04.2016 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу про стягнення грошової суми у розмірі 931688,56 грн. з боржника ОСОБА_1 . Боржнику надано строк на добровільне виконання 7 днів.

Вказана постанова направлялась ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , згідно листа №5836 від 26.04.2016 року.

04 травня 2016 року постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції Балалайкіної К.В. №51002360 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 93168,86 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі Закон № 606-XIV) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону № 606-XIV копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону № 606-XIV у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону № 606-XIV державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Таким чином, з вищенаведених норм вбачається, що законодавством було покладено обов`язок на державного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій, покладених Законом на останніх. Така вимога Закону обумовлена, зокрема, тим, що для вчинення добровільного виконання рішення суду боржнику необхідно знати про строки, протягом яких він може виконати зобов`язання добровільно, не чекаючи при цьому вжиття виконавцем заходів щодо стягнення у примусовому порядку.

Така позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №810/5107/14 та від 10 травня 2018 року у справі № 826/4030/16 та від 16.12.2019 року у справі №160/4634/19.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази своєчасного вручення постанови про відкриття виконавчого провадження №51002360 від 26.04.2016 року ОСОБА_1 .

При цьому, представником відповідача до суду надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 046, яким як стверджує представник відповідача направлялась оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору. З вказаного повідомлення вбачається, що 03.06.2016 року таке поштове відправлення було вручено під підпис, однак не вбачається, якій саме особі: у повідомленні відсутня відмітка, що поштове відправлення вручено адресату особисто, чи за довіреністю, чи уповноваженому.

Окрім цього, з вказаного поштового відправлення 046 вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження №51002360 від 26.04.2016 року відправлялась разом з постановою про стягнення виконавчого збору №51002360 від 03.05.2016 року, про що свідчить написані від руки відмітки « 5839» та « 5836», на підставі чого суд робить висновок, що постанова про відкриття виконавчого проваджена направлена з порушенням строку її направлення, не раніше 03.05.2016 року.

При цьому суд зазначає, що з Автоматизованої системи виконавчого провадження з інформації про виконавче провадження 51002360 від 20.05.2020 року вбачається, що інформація про постанову про стягнення виконавчого збору від 03.06.2016 року №51002360 у системі відсутня, та доказів її наявності в системі відповідачем до суду не надано.

За таких обставин, враховуючи ненадання до суду доказів своєчасного вручення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №51002360 від 26.04.2016 року, що позбавило його можливості вчасно у 7-денний термін добровільно виконати вимоги виконавчого листа, на підставі якого відкрито таке виконавче провадження, враховуючи те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 03.06.2016 року №51002360 була винесена у той самий день, коли позивачу направлена постанова про відкриття виконавчого провадження, суд доходить висновку, що спірну постанову про стягнення виконавчого збору було прийнято протиправно з порушенням норм законодавства, а відтак вона підлягає скасуванню.

16 червня 2017 року постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції Балалайкіної К.В. №51002360 на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 , виконавчий документ виконавчий лист № 213/327/16-ц, виданий 04.04.2016 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Відповідно до ч.6 ст.28 Закону № 606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1404-VIII) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з ч.3 ст.41 Закону №1404-VIII У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що 14 квітня 2020 року головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову ВП №61834720 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції №51002360 від 04.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 93168,86 грн.

Також, 15.04.2020 року головним державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову про арешт майна боржника № 61834720, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції (у редакції, чинній на момент прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу віл 16.06.2017 року №51002360) у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п.8 розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

З викладеного вбачається, що станом на момент повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №51002360, був чинний наступний порядок стягнення виконавчого збору: після повернення стягувачу виконавчого документа виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту такого повернення приймав постанову про стягнення виконавчого збору (якщо така ще не була прийнята) та не пізніше наступного робочого дня з моменту повернення виконавчого документу приймає постанову про відкриття виконавчого провадження.

Суд зазначає, що спірна постанова №61834720 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції №51002360 від 04.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 93168,86 грн. була прийнята 14 квітня 2020 року, тобто з порушенням строків - більше ніж через 2 роки з моменту прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.06.2017 року №51002360.

За таких обставин, враховуючи скасування судом постанова про стягнення виконавчого збору від 03.06.2016 року №51002360, приймаючи до уваги вищенаведені висновки суду, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61834720 від 14.04.2020 року головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_4 та похідної до неї вимоги про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 61834720 від 15.04.2020 року головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт майна боржника - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про встановлення судового контролю шляхом подання відповідачем звіту про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Згідно з ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з цим, позивач не навів обставин та не надав доказів, які підтверджують необхідність встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі, а відтак суд доходить висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання даного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2613,29 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 23.04.2020 року (а.с.10) та квитанції про сплату №13706 від 04.05.2020 року (а.с.51).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2613,29 грн., сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 23.04.2020 року та квитанції про сплату №13706 від 04.05.2020 року.

Керуючись ст.ст.7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бабалайкіної К.В. ВП №51002360 від 04.05.2016 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_5 Віти Валеріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 61834720 від 14.04.2020 року про відкриття виконавчого провадження.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фішер Віти Валеріївни ВП № 61834720 від 15.04.2020 року про арешт майна боржника.

Стягнути з Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2613,29 грн., сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 23.04.2020 року та квитанції про сплату №13706 від 04.05.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Генерала Петрова, 1, м.Одеса, 65065, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Суддя О.А. Вовченко

.