Справа № 235/2366/20
Суддя: Філь О. Є.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/235/28/20
Справа 235/2366/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі

головуючого - судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Придворової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Міщенка Іллі Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Міщенка Іллі Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постановою Поліцейського СРПП Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Міщенка Іллі Вікторовича у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 749572 від 27.03.2020 року його, ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 27.03.2020 року приблизно о 13-30 годині в адміністративних межах с. Новоселівка-1 Ясинуватського району Донецької області, він, керуючи трактором МТЗ 821.26 реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівником патрульної поліції Міщенком І.В., після перевірки документів ним була винесена оскаржувана постанова, нібито, за порушення п. 2.4.»а» Правил дорожнього руху України (відсутність страхового полісу (страхового сертифікату «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки наявність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які керують тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, не є обов`язковою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , представник позивача Кириченко Ю.Ю. не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач поліцейський СРПП Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Міщенко Ілля Вікторович в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом вручення ухвали про відкриття провадження та судової повістки, копію ухвали та судова повістка ним отримано, відзиву до суду не надав, будь-яких заяв до канцелярії суду не надходило.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного

рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

В зазначеному випадку, позивач про наявність постанови серії БАА № 749572 від 27 березня 2020 року дізнався 27 березня 2020 року (а.с. 7), з позовом до суду звернувся згідно штампу на поштовому конверті 07 квітня 2020 року, тобто у встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України десятиденний строк.

Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Поліцейського СРПП СРПП Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Міщенка Іллі Вікторовича у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 749572 від 27.03.2020 року позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

ЯВ постанові зазначено, що 27.03.2020 року о 13-40 годині в с. Новоселівка по вул. Мира, 148 водій ОСОБА_1 керував т/з трактором МТЗ 821.26 реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи при собі полісу обов`яз5ковогог страхування цивільно-правової відповідаль7ності, чим порушив п.п. 2.4.а ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 7).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зіст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно

навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Як вже було зазначено вище, відповідно до спірної постанови позивач визнаний винним в порушенні вимог пункту 2.4 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підпункту а п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

За правилами підпункту ґ пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи.

Відповідно до визначення транспортного засобу, що міститься в пункті 1.10 ПДР, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Трактор - це моторизований колісний або гусеничний транспортний засіб сільськогосподарського або лісогосподарського призначення, що має щонайменше дві осі та характеризується максимальною конструкційною швидкістю не менш як 6 кілометрів на годину, спеціально призначений для того, щоб тягти, штовхати, везти і приводити в рух змінні причіпні машини, що використовуються для виконання сільськогосподарських або лісогосподарських робіт, або буксирувати сільськогосподарські та лісогосподарські причепи. Зазначений транспортний засіб застосовується також для перевезення вантажів

під час виконання сільськогосподарських та лісогосподарських робіт і обладнується сидіннями для пасажирів.

Аналогічні положення містяться в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Технічного регламенту затвердження типу сільськогосподарських та лісогосподарських тракторів, їх причепів і змінних причіпних машин, систем, складових частин та окремих технічних вузлів» від 28 грудня 2011 року № 1367.

Згідно частини 8 статті 121 КУпАП, трактор також відноситься до транспортних засобів.

Слід відзначити, що в межах даної справи основне спірне питання полягає не у тому, чи відноситься трактор до категорії транспортних засобів чи ні, а в тому, чи підлягає він обов`язковому страхуванню Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та у випадку не страхування якого чи підлягає відповідальності особа, яка їм керує.

Так, відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

При укладанні договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховики щодо класифікації транспортних засобів використовують норми Державного стандарту України ДСТУ 2984-95 «Засоби транспортні дорожні. Типи. Терміни та визначення», затверджені та введені в дію наказом Держстандарту України № 31 від 25 січня 1995 року, а також Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», у цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Тобто, не підлягає обов`язковому страхуванню та не може бути застрахованим пристрій, який не має певних коригуючи коефіцієнтів, внаслідок чого він в силу цього Закону, не визнається транспортним засобом. Відповідальність за не страхування, як обов`язкове може наставати лише у разі, якщо певний вид транспортного засобу підлягає такому страхуванню відповідно до Закону.

Коригуючи коефіцієнти та їх розміри встановлено та затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 689/17984.

Згідно з зазначеним Розпорядженням, трактор не відноситься до типів транспортних засобів щодо яких встановлений коригуючий коефіцієнт та не підлягає державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, а реєструється державними інспекціями сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах на підставі Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08 липня 2009 року.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Відомчу реєстрацію та облік транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, а саме тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі (стаття 34 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, суд дійшов висновку, що трактор, за керування яким без страхового полісу притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, не відноситься до транспортних засобів у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», а тому не підлягає обов`язковому страхуванню за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 листопада 2017 року по справі № К/800/32456/17.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, у зв`язку з чим постанова поліцейського СРПП Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Міщенка Іллі Вікторовича у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 749572 від 27.03.2020 року підлягає скасуванню.

В той же час, судом не приймається до уваги посилання позивача на порушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до положень статей 222 та 258 КУпАП України працівники органів і підрозділів Національної поліції можуть розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення без складання протоколів та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача в частині скасування спірної постанови є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч. 1 ст .5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи

або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 241-247, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Міщенка Іллі Вікторовича у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 749572 від 27.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Поліцейський СРПП Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області Міщенко Ілля Вікторович,місцезнаходження: 86063, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, 4.

Повне судове рішення складено 13 травня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень КАС України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк подання апеляційної скарги продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Суддя: