Справа № 820/11123/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 р.Справа № 820/11123/15
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Квартенка О. Р. , відповідача - Наумецької Е.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року, головуючий суддя І інстанції: Нуруллаєв І.С., м. Харків, повний текст складено 28.01.16 року по справі № 820/11123/15

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління ДПС України у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

04.11.2015 ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до Індустріальної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області (далі по тексту - Індустріальна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №00469/1704 від 26.06.2015 на суму 2131,98 грн; №00470/1704 від 26.06.2015 на суму 4424,84 грн; №00471/1704 від 26.06.2015 на суму 2981,75 грн; №00472/1704 від 26.06.2015 на суму 1249,41 грн; № 00473/1704 від 26.06.2015 на суму 1087,59 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 по справі № 820/11123/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 по справі № 820/11123/15 та прийняти нову постанову, якою скасувати податкові повідомлення-рішення, винесені Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, від 26.06.2016 : № 00469/1704 на суму 2131,98 грн, № 000470/1704 на суму 4424,84 грн, № 000471/1704 на суму 2981,75 грн, № 000472/1704 на суму 1249,41 грн, № 000473/1704 на суму 1087,59 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, датовані 26.06.2015, складені «Індустріальною ОДПІ м. Харкова» та скріплені печаткою Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області. Між тим, станом на дату винесення цих податкових повідомлень-рішень (26.06.2015), згідно з наказом Державної фіскальної служби України від 18.07.2014 № 2, Державною фіскальною службою України розпочато виконання функцій та повноважень Міністерства доходів і зборів України, що припиняється. Цим наказом передбачено видання документів з питань реалізації функцій та повноважень Міндоходів виключно за підписом посадових осіб ДФС. З урахуванням викладеного, стверджує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення за підписом в.о. заступника начальника Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області є нечинними та підлягають скасуванню як такі, що винесені неуповноваженими посадовими особами органу, який на час їх складення перебував у стані припинення.

Вказав, що до спірних відносин щодо сплати податку за 2014 рік слід застосовувати норми Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних податкових відносин - до 01.01.2015, а тому посилання відповідача в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях на норми пп. 266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, які розпочали свою дію з 01.01.2015, як на підставу нарахування податкових зобов`язань, є неправомірним.

Зазначив, що в силу пп.265.3.2 п.265.3 ст.265 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) підставою для нарахування податку є дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з інформаційною довідкою із зазначеного Реєстру, об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою : АДРЕСА_1 (податкове повідомлення-рішення № 000469/1704), з 25.11.2011 зареєстрований не за позивачем, а за іншою фізичною особою - ОСОБА_3 , згідно з договором купівлі-продажу № 2958 від 20.06.2011. Отже, правових підстав для нарахування ОСОБА_2 податку за цим об`єктом у контролюючого органу не було.

Стверджує, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою : АДРЕСА_2 (податкове повідомлення-рішення № 000471/1704), за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має площу 55,6 кв.м., а відповідачем по цьому об`єкту нараховано податок за 2-4 квартали 2014 року виходячи з площі 147,3 кв.м. При цьому, щодо вказаного об`єкту винесено 2 податкові повідомлення-рішення за один і той самий період - № 000471/1704 та № 000473/1704.

Пояснив, що при розрахунку податкового зобов`язання за рішенням № 000470/1704 відповідачем було невірно взято житлову площу об`єкта - 118,2 кв.м. замість 118,7 кв.м., у зв`язку з чим в основу розрахунку взято невірно визначену сумарну площу об`єктів нерухомості, що перебувають у власності позивача.

Зазначив, що в силу пп.265.7.1. п.265.7 ст.265 ПК України за наявності у власника кількох об`єктів житлової нерухомості одного виду податок обчислюється із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до пп. «а» або «б» пп.265.4.1 п.265.4 цієї статті, та відповідної ставки податку. Сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів 2 і 3 цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Враховуючи викладене, стверджує, що податок згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями розрахований невірно, оскільки одна з квартир вибула з власності позивача ще у 2011 році, а по двом іншим квартирам невірно визначено загальні та житлові площі, що у сукупності призвело до помилкового визначення загальної площі об`єктів та як наслідок - помилкового визначення суми податку в цілому та по кожному з податкових повідомлень-рішень.

Відповідач в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що запис про припинення юридичної особи Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області було внесено до ЄДРПОУ 30.09.2015, а відтак, лише з цієї дати Індустріальна ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області вважається припиненою як юридична особа. Враховуючи, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені 26.06.2015, тобто, до 30.09.2015, вони цілком правомірно підписані посадовою особою Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області та скріплені печаткою останньої.

Вказав, що протягом 2014 року у власності ОСОБА_2 перебували об`єкти нерухомості (5 квартир) загальною площею 589,0 кв.м., житловою площею 224,6 кв.м. Пояснив, що податкове повідомлення-рішення № 00469/1704 винесене у зв`язку з перебуванням у власності позивача квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 105,5 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м.; податкове повідомлення-рішення № 00470/1704 винесене по об`єкту квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 217,0 кв.м., житловою площею 118,7 кв.м.; податкове повідомлення-рішення № 00471/1704 винесене по об`єкту квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 147,3 кв.м., житловою площею 63,2 кв.м.; податкове повідомлення-рішення № 00472/1704 винесене по об`єкту квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 0 кв.м.; податкове повідомлення-рішення № 00473/1704 винесене по об`єкту квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 0 кв.м. При визначенні грошових зобов`язань, зазначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, податок за період з 01.01.2014 по 31.03.2014 визначався виходячи з сумарної житлової площі об`єктів, а за період з 01.04.2014 по 31.12.2014 - з їх сумарної загальної площі, із застосуванням податкової пільги (120 кв.м.), та з урахуванням питомої ваги кожного об`єкта нерухомості у загальній площі об`єктів, наявних у власності позивача. Враховуючи викладене, стверджує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені пп.265.3.1 п.265.3, пп.265.3.4. п.265.3, пп.265.4.1 п.265.4, пп.265.6.1 п.265.6, пп.265.7.1 п.265.7 ПК України.

Посилання позивача на те, що власником квартири АДРЕСА_8 є інша особа ( ОСОБА_4 ), не звільняє ОСОБА_2 від сплати податку за цю квартиру, оскільки ОСОБА_4 стала її власником лише 23.07.2015 (після прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення), а станом на дату прийняття останнього власником квартири АДРЕСА_8 був саме ОСОБА_2 .

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 по справі № 820/11123/15 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/11123/15 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень - рішень №00469/1704 та №00471/1704 від 26.06.2015 року.

В цій частині прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог.

Податкові повідомлення - рішення №00469/1704 та №00471/1704 від 26.06.2015 року скасовано в повному обсязі.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень - рішень №00470/1704, №00472/1704 та № 00473/1704 від 26.06.2015 року постанову скасовано частково.

Скасовано податкові повідомлення - рішення №00470/1704 від 26.06.2015 року в сумі 984,99 грн., №00472/1704 від 26.06.2015 року в сумі 241,46 грн., № 00473/1704 від 26.06.2015 року в сумі 207,63 грн.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2015 р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.03.2020 по справі № 820/11123/15 касаційну скаргу Індустріальної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задоволено частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 в частині задоволення позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2015 №00469/1704 та №00471/1704 залишено без змін.

В іншій частині постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016 скасовано, у цій частині справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У даній постанові судом касаційної інстанції зазначено, що апеляційний суд, констатуючи невірне нарахування платнику податку податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 26.06.2015 № 00470/1704, № 00472/1704, № 00473/1704 та здійснивши такий розрахунок самостійно, помилково не врахував, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

06.04.2020 адміністративна справа № 820/11123/15 надійшла до Другого апеляційного адміністративного суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2020 була передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Перцової Т.С., суддів Русанової В.Б., Жигилія С.П.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2020 замінено первісного відповідача Індустріальну об`єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області по справі № 820/11123/15 на належного - Головне управління ДПС у Харківській області.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 по справі № 820/11123/15, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в надісланих до суду письмових поясненнях та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення. А оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2015 Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС України у Харківській області на підставі пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, винесено податкові повідомлення-рішення, якими нараховано ОСОБА_2 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2014 рік :

№ 00469/1704 на суму 2131,98 грн., на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_3 (т.1, а.с.10),

№ 00470 /1704 на суму 4424,84 грн. на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_9 (т.1, а.с.13),

№ 00471 /1704 на суму 2981,75 грн. на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_5 (т.1, а.с.17),

№ 00472 /1704 на суму 1249,41 грн. на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_6 (т.1, а.с.20),

№ 00473 /1704 на суму 1087,59 грн. на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_7 (т.1, а.с.22).

Позивач скористався правом адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень - рішень.

Рішенням Державної фіскальної служби України №9228/К/99-99-10-01-03-14 від 02.10.2015 скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Залишено без змін вищезазначені податкові повідомлення-рішення Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 26.06.2015 про збільшення сум податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та рішення ГУ ДФС у Харківській області від 11.09.2015 №1726/К/20-40-10-04-14 про результати розгляду скарги ОСОБА_2 (т.1, а.с.24-26).

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями Індустріальної ОДПІ м. Харкова від 26.06.2015 № 00469/1704, № 00470/1704, № 00471/1704, № 00472/1704, № 00473/1704, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх правомірності, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а доводи позивача про невірний розрахунок податкових зобов`язань та безпідставне нарахування податку по окремим об`єктам не спростовують правомірності спірних податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням приписів ч.1 ст.308, ч.ч.4, 5 ст.353 КАС України, в межах даного апеляційного провадження перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2015 № 00470/1704, №00472/1704 та № 00473/1704.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні цієї частини позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України (в редакції станом на 01.01.2014) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Підпунктом 265.2.1 п. 265.2 ст. 265 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 265.3.1 п. 265.3 ст. 265 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2014 по 31.03.2014) базою оподаткування є житлова площа об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 265.3.1 п. 265.3 ст. 265 ПК України (в редакції, чинній з 01.03.2014 по 31.12.2014) базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з пп. 265.3.2 п. 265.3 ст. 265 ПК України база оподаткування об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно.

За приписами підпункту 265.3.4 пункту 265.4 статті 265 ПК України у разі наявності у платника податку - фізичної особи більше одного об`єкта оподаткування, в тому числі різних видів (квартир, житлових будинків або квартир і житлових будинків), база оподаткування обчислюється виходячи з сумарної житлової (з 01.04.2014 - сумарної загальної) площі таких об`єктів з урахуванням норм підпункту 265.4.1 пункту 265.4 цієї статті.

Пунктом 265.4 статті 265 ПК України встановлено пільги із сплати податку.

Відповідно до абзацу «а» підпункту 265.4.1 пункту 265.4 статті 265 Кодексу база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначена пунктом 265.5 статті 265 ПК України.

Ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Так, підпунктом 265.5.2 пункту 265.5 статті 265 ПК України врегульовано, що ставки податку для фізичних осіб встановлюються в таких розмірах: не більше 1 відсотка - для квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 240 кв. метрів, або житлового будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 500 кв. метрів; 2,7 відсотка для квартири/квартир, загальна площа яких перевищує 240 кв. метрів, або житлового будинку/будинків, загальна площа яких перевищує 500 кв. метрів.

Згідно з підпунктом 265.6.1 пункту 265.6 статті 265 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпунктів «б» та «г» підпункту 265.7.1 пункту 265.7 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного виду, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної житлової площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 265.4.1 пункту 265.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів 2 і 3 цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід`ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Відповідно до пп. 265.7.2 п. 265.7 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 265.7.1 пункту 265.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Виходячи з наведених вище приписів ст.265 ПК України, у разі перебування у власності одного платника кількох об`єктів нерухомості сума податку визначається з сумарної площі (до 01.04.2014 - сумарної житлової площі, починаючи з 01.04.2014 - з сумарної загальної площі) всіх об`єктів, зменшеної на пільгову площу (в даному випадку, 120 кв.м.), після чого нарахована загальна сума податку розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги кожного з об`єктів у загальній площі об`єктів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сума податку по оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням визначалася Індустріальною ОДПІ м. Харкова виходячи з того, що загальна площа наявних у власності ОСОБА_2 об`єктів нерухомості ( 5 квартир у буд . АДРЕСА_12 ) становила 589,00 кв.м., а їх житлова площа - 224,6 кв.м., зокрема : загальна площа квартири № 21 складала 105,5 кв.м., а житлова - 43,2 кв.м.; загальна площа квартири № 152 - 217,0 кв.м., житлова площа - 118,2 кв.м.; загальна площа квартири № 57 складала 147,3 кв.м., житлова площа - 63,2 кв.м.; загальна площа квартири № 82 складала 63,6 кв.м., житлова площа - 0 кв.м.; загальна площа квартири № 78 складала 55, 6 кв.м., житлова площа - 0 кв.м.

Згідно з розрахунками сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за вищевказаними адресами відповідачем визначено розмір податкових зобов`язань для позивача за період з 01.01.2014 по 31.03.2014 з урахуванням сумарної житлової площі всіх об`єктів нерухомості (43,2+118,2+63,2) = 224,6 кв.м за базою оподаткування: 224,6 кв.м - 120,0 кв.м (пільга по сплаті податку) = 104,6 кв.м; за період з 01.04.2014 по 31.12.2014 з урахуванням сумарної загальної площі всіх об`єктів нерухомості (105,5+217,0+147,3+63,6+55,6) = 589 кв.м, за базою оподаткування 589 кв.м - 120 кв.м (пільга по сплаті податку)= 469 кв.м.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції у постанові від 12.04.2016 по даній справі (в частині, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 17.03.2020), згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 з 25.11.2011 зареєстрований за іншою особою (здійснено запис про реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості за ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу №2958 від 20.06.2011).

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції у постанові від 12.04.2016 по даній справі, згідно з вищезазначеною інформацією квартира АДРЕСА_14 , загальною площею - 147,3 кв.м., житловою площею - 63,2 кв.м. у власності ОСОБА_2 не значиться.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції встановлено, що у 2014 році у власності позивача з п`яти зазначених відповідачем об`єктів нерухомості перебувало три, а саме за адресами: АДРЕСА_15 , загальною площею 217,0 кв.м., житловою площею 118,7 кв. АДРЕСА_20 , загальною площею 55,6 кв.м., та АДРЕСА_17 , загальною площею 63,6 кв.м.

Колегія суддів відмічає, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_4 , має житлову площу 118,7 кв.м.

Однак, при обчисленні сумарної житлової площі для визначення загальної суми податку за період з 01.01.2014 по 31.03.2014 відповідачем було помилково взято житлову площу вказаної квартири як 118,2 кв.м., а не 118,7 кв.м., що потягло за собою помилкове визначення загальної житлової площі належних позивачу квартир та як наслідок, невірне обчислення загальної суми податку за вказаний період.

Крім того, як зазначалось вище, відповідачем було невірно обчислено сумарну загальну площу об`єктів нерухомості, оскільки безпідставно включено до неї площу квартир, які не перебувають у власності позивача (квартира АДРЕСА_18 ) або не зареєстровані за ним згідно з даними Державного реєстру речових право на нерухоме майно (квартира 78).

З огляду на викладене, відповідачем невірно визначено як базу оподаткування (сумарну площу об`єктів, зменшену на пільгову площу у 120 кв.м.), що потягло за собою здійснення помилкового розрахунку загальної суми податку, яка підлягає сплаті ОСОБА_2 з усіх належних йому об`єктів нерухомості (сума за всіма податковими повідомленнями-рішеннями), так і питому вагу кожної квартири у загальній площі об`єктів оподаткування, у зв`язку з чим розрахунок кожного з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є невірним.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч.2 ст.9 КАС України).

Однак, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до пп. 20.1.18. п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.

За приписами пп.54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

В силу положень пп.266.7.1, пп.266.2 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, вказана сума доводиться до платника шляхом винесення податкового повідомлення-рішення до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, віднесено законодавцем до виключних повноважень контролюючих органів, які реалізуються ними у певний визначений законом спосіб.

Отже, суд позбавлений повноважень самостійно визначити суму податку, яка підлягає сплаті по кожному об`єкту нерухомості, належному позивачеві, і таким чином визначити, в якій частині вказані податкові повідомлення-рішення від 26.06.2015 № 00470/1704, №00472/1704 та № 00473/1704 винесені правомірно, а в якій є протиправними та підлягають скасуванню

Беручи до уваги, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість цього інше рішення про визначення такої суми податку, яке б відповідало закону, податкові повідомлення-рішення від 26.06.2015 № 00470/1704, №00472/1704 та № 00473/1704, при винесенні яких відповідачем невірно нараховано податок по двом з п`яти об`єктів, що в подальшому було визнано неправомірним рішенням суду, яке набрало законної сили, що в свою чергу вплинуло на загальну суму податку на нерухоме майно за кожний об`єкт, як частину від загальної суми податку, розрахованої по всім об`єктам, підлягають скасуванню в повному обсязі, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

Беручи до уваги вищенаведене, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 по справі № 820/11123/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2015 № 00470/1704, №00472/1704 та № 00473/1704 підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про задоволення позову.

Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 277,41 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року по справі № 820/11123/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішеннь №00470/1704, №00472/1704 та №00473/1704 від 26.06.2015 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_19 , ІПН НОМЕР_6 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2015 №00470/1704, №00472/1704 та №00473/1704 - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Індустріальної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 26.06.2015 №00470/1704, №00472/1704 та №00473/1704.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_19 , ІПН НОМЕР_6 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 277 грн. 41 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, cтрок на оскарження постанови продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 19.05.2020 року