Справа № 340/982/20
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року справа № 340/982/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в спрощеному позовному провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області (далі - Управління) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови від 25 лютого 2020 року щодо застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн. У заяві зазначає, що автомобіль, на якому здійснювалось перевезення, переданий ФГ «Ювшин С.В.» (далі - Господарство) на підставі договору позички.

Пояснює, що такий факт виключає його відповідальність за порушення законодавства щодо здійснення перевезень.

Стверджує, що Управління позбавило права на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідач заперечив щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.49-54).

Стверджує, що позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду матеріалів перевірки.

Управління пояснило, що перевізник здійснював перевезення вантажів на договірних умовах без оформлення належним чином документів та за відсутності особової картки водія.

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, транспортний засіб марки «КАМАЗ» № НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію (а.с.12-13).

02 січня 2020 року ОСОБА_1 (позичкодавець) та Господарство (користувач) уклали договір позички транспортного засобу (а.с.9-11).

Положеннями пункту 1 правочину встановлено, що користувач приймає тимчасове безоплатне користування транспортним засобом строком на 12 місяців.

28 січня 2020 року під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт у сфері перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом інспектори Управління зупинили автомобіль «КАМАЗ» № НОМЕР_1 з причепом під керівництвом водія ОСОБА_2 (а.с.45).

Встановлено, що перевізник здійснював перевезення вантажів на договірних умовах без оформлення належним чином документів та за відсутності особової картки водія (а.с.45).

Управління не надало до суду товарно-транспортної накладної.

05 лютого 2020 року Управління направило Господарству повідомлення про виклик на розгляд справи (а.с.44, 46).

У повідомленні зазначено, що він відбудеться 25 лютого 2020 року.

Адреса у повідомленні відповідає місцю проживання позивача.

ОСОБА_1 та Господарство зареєстровані за однією і тією ж адресою (а.с.1, 43-44).

Ознайомившись з трекінгом ДП «УКРПОШТА» поштового відправлення для Господарства, суд зробив висновок, що воно не направлялось у с.Защита Новомиргородського району Кіровоградської області (а.с.46, 68).

25 лютого 2020 року Управління прийняло постанову про накладення на ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн. (а.с.15).

Штраф застосовано за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) та на підставі приписів абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону.

ОСОБА_1 повідомив, що 28 лютого 2020 року відбулась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.17-19).

Юридична оцінка, встановлених судом, фактів і обставин справи.

Перш за все, постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок).

Приписами пункту 25 Порядку встановлено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Отже Управління розглянуло справу позивача у строк, встановлений Порядком.

Приписами пунктів 26 та 27 Порядку передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Таким чином припис підзаконного акту дублює припис пункту 9 частини 2 статті 2 КАС України.

Цією нормою права встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Управління прийняло рішення без врахування такого права.

Так, про час і місце вирішення питання про притягнення до відповідальності позивач не міг дізнатися, оскільки повідомлення про розгляд матеріалів перевірки направлено Господарству, яке його не отримало (а.с.44).

Більше того, на час прийняття постанови Управління не володіло доказами стосовно часу повідомлення Господарства, яке зареєстроване за тією ж адресою, що і позивач, про час і місце розгляду матеріалів перевірки.

Разом з тим, суд зазначає і наступне.

Приписами частини 1 статті 60 Закону встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Отже притягнути до відповідальності можна лише перевізника.

У даному випадку перевізником виступало Господарство, яке користувалося автомобілем позивача на законних підставах.

Таким чином Управління притягнуло до відповідальності не перевізника.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що постанова про накладення штрафу прийнята необґрунтовано та без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення (порушення приписів пунктів 3 та 9 частини 2 статті 2 КАС України).

Отже позов належить задовільнити.

Судові витрати у справі складаються з судового збору у сумі 840,80 грн. (а.с.27).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України.

Судові витрати треба стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки Управління є її територіальним підрозділом без статусу юридичної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області від 25 лютого 2020 року, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. Брегей