Справа № 820/2524/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2020 р.Справа № 820/2524/17

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Сіренко О.І., Калиновського В.А., Кононенко З.О. по справі № 820/2524/17

за позовом ОСОБА_1

до Голови конкурсної комісії військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Бабарицький Олександр Васильович

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 залишено без задоволення заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_1 до Голови конкурсної комісії військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого Бабарицького Олександра Васильовича про зобов`язання вчинити певні дії .

На зазначену ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду.

18.05.2020 року суддею Сіренко О.І. отримано клопотання ОСОБА_1 від 15.05.2020 року про відвід колегії суддів Сіренко О.І., Калиновського В.А., Кононенко З.О. з підстав наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів. Так, на думку ОСОБА_1 в судовому засіданні 13.05.2020 року судді колегії підтримували демонстративні дії офіцера ЗСУ Бабарицького О.В., що свідчили про явне небажання військовослужбовця коритися наказу начальника та невиконання ним вимог законодавства України стосовно носіння військової форми одягу (статті 7 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст..11 Закону України « Про статут внутрішньої службі ЗСУ, п.18 Наказу Міністерства оборони України від 20 листопада 2017 року N 606 ,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за А 1502/31370 - «Військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, дозволяється носити цивільний одяг у позаслужбовий час». Отже, вважає, що судді не зупинили, а підтримали та приймали участь у кримінальному правопорушенні. Крім того, колегія суддів допустила у зал судового засідання громадян, які працюють у військово- юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, в той час як в цьому військовому навчальному підрозділ офіційно зафіксовані випадки захворювання короновірусною хворобою, що, на думку ОСОБА_1 також є підставою для відводу.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Крім зазначеного, статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участь у розгляді адміністративної справи і відводиться.

Між тим, у заяві позивача про відвід не викладено обставин, які б свідчили про наявність підстав для задоволення відводу, та не наведено, в чому саме полягає, на його думку, пряма або опосередкована заінтересованість судді у результаті розгляду справи.

Інших обставин, за яких було б необхідно задовольнити вказаний відвід, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відвід є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Крім того, суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" (ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Так, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Колегія суддів зауважує, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Тобто у кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010 року, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Вказане положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

За змістом статті 6 Конвенції суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини "Ветштайн проти Швейцарії").

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, вона ґрунтується виключно на доводах про те, що у позивача є сумніви у неупередженості колегії суддів, оскільки відповідач знаходився в судовому засіданні не у військовій формі, а також допущено в судове засідання працівників юридичного відділу університету, де працює відповідач.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що ч.4 ст.36 КАС України чітко передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, зазначені апелянтом обставини не може бути підставою для відводу колегії суддів Сіренко О.І., Калиновського В.А., Кононенко З.О .

При цьому, в заяві не зазначено в чому полягає неупередженість суддів та відсутні обставини, які б це підтвердили, тобто, обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість суддів у наслідках розгляду цієї справи і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Отже, наведені позивачем у заяві про відвід колегії суддів обставини не можуть слугувати підставами для відведення суддів Сіренко О.І., Калиновського В.А., Кононенко З.О. як такі, що викликають сумнів у її неупередженості, оскільки заява позивача містить лише припущення про упередженість суддів.

Наявності інших підстав, передбачених ст. 36 та ст. 37 КАС України, для відводу суддів Сіренко О.І., Калиновського В.А., Кононенко З.О. позивачем не зазначено.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів Сіренко О.І., Калиновського В.А., Кононенко З.О. в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається та не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 29, 30, 31, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів Сіренко О.І., Калиновського В.А., Кононенко З.О. в адміністративній справі №820/2524/17 необгрунтованим.

Відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передати заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Калиновський В.А. Кононенко З.О.