Справа № 560/1312/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1312/20

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

15 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 312, п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, суд першої інстанції встановив, що позивач оскаржує постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 лютого 2020 року, однак до суду звертається лише 03 березня 2020 року із пропуском строку встановленого п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України.

Крім цього, суд встановив, що у позовній заяві позивачем не зазначено відомості про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів доданих до позовної заяви, а також, що у прохальній частині позивач просить скасувати, як незаконну та не виконану, проте не вказує що саме просить скасувати, точні назву документа, реквізити, дату та номер.

19 березня 2020 року до суду першої інстанції від позивача надійшов лист у якому позивач на виконання вимог ухвали від 05 березня 2020 року обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано в повному обсязі вимоги ухвали від 05 березня 2020 року, оскільки позивач не надав суду документи, які суд пропонував позивачу подати до суду, а саме: позовну заяву у примірниках відповідно до кількості сторін із зазначеними у них відомостями про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів доданих до позовної заяви, а також уточнених позовних вимог із зазначенням точної назви, дати та номера оскарженого позивачем документу.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними, з огляду на таке.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Так, повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції не заперечується, що позивач на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху вказала обґрунтовані підстави для поновлення строку звернення до суду.

Стосовно інших недоліків, які були підставою для залишення позовної заяви без руху, а в подальшому для повернення, судова колегія зазначає наступне.

Судова колегія вважає, що позивач вчинив всі необхідні дії для виконання вимог суду першої інстанції та усунення недоліків позовної заяви.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно змісту позовної заяви остання була подана у двох екземплярах, відповідно до кількості сторін, на вказаних ксерокопіях позивач вказала "З оригіналом згідно". Окрім того, в оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження від 18.02.2020 року ВП № 61000930 зазначено про направлення копій сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий лист. Відтак, судова колегія приходить до висновку про відсутність у позивача оригіналу постанови про закінчення виконавчого провадження.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції вправі витребувати вказані докази, в тому рахунку їх оригінали для огляду.

Щодо не подання позивачем уточнених позовних вимог із зазначенням точної назви, дати та номера оскарженого позивачем документу, то судова колегія вважає такі посилання суду першої інстанції безпідставними, оскільки в прохальній частині позивачем було зазначено, що постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.02.2020 року ВП № 61000930 остання вважає незаконною та просить ії скасувати.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував усі ці обставини та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви. Доводи апелянта є підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року - скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 травня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.