Справа № 274/3539/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 274/3539/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

19 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року (рішення ухвалене суддею Токаревою М.С. 05 лютого 2020 року в м.Житомир в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначені пенсії за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за списком №2 зі зниженням пенсійного віку починаючи з 24 червня 2016 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за списком №2 зі зниженням пенсійного віку починаючи з 24 червня 2016 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та прийняте нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач пропустив шестимісячний термін звернення до суду, так як з заявою до пенсійного органу звернувся в 2016 році, а з позовом до суду в 2019 році. Окрім того, вказує що позивачу неможливо зарахувати увесь стаж у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок про підтвердження стажу роботи електрозварника, наказу (наказів) про затвердження підсумкової атестації робочих місць за відповідні періоди, довідок про проведення атестації вперше.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 24.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Чуднівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не отримавши відповідь на своє звернення, 05.03.2019 року він повторно звернувся до Бердичівського об`єднаного правління пенсійного фонду України в Житомирській області із аналогічною заявою.

За результатом свого звернення ОСОБА_1 отримав лист за № М/61 від 15.03.2019 зі змісту якого слідує, що його заява по питанню призначення пенсії розглянута та 29.09.2016 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, листом від 16.05.2019 на адресу ОСОБА_1 було направлено копію рішення від 29.09.2016 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо відсутності у ОСОБА_1 права на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідач посилається на те, що загальний стаж, врахований при розгляді документів та трудової книжки позивача складає 36 років 2 місяці 24 дні, з них: на пільгових умовах за Списком №2 - відсутній.

Така позиція відповідача ґрунтується на тому, що період роботи ОСОБА_1 з 02.02.1982 по 04.05.1984 на Іванопільській дільниці Житомирської пересувної механізованої колони Житомирського виробничо-аграрного об`єднання цукрової промисловості (підприємство ліквідоване) по причині відсутності права на призначення на розгляд комісії не подано і до пільгового стажу не зараховано.

Періоди роботи з 10.04.1989 по 31.10.1999 та з 01.06.2000 по 30.11.2006 відповідно до листа приватного акціонерного товариства "Житомирпромспецбуд" від 12.04.2017 не враховано, оскільки документи, що підтверджують умови праці за період роботи ОСОБА_1 з 10.04.1989 по 12.01.1998 на підприємстві не збереглися. Із первинних документів за час виконання роботи позивача на підприємстві збереглися лише особові картки та особові рахунки, які ніяким чином не підтверджують характер виконуваних робіт. Якщо на підприємстві відсутні первинні документи, за якими стверджується робота в шкідливих умовах повний робочий день та які є підставою для видачі довідки про пільгових характер роботи, то у підприємства немає підстав для надання такого документа. За результатами атестації робочих місць за умовами праці, проведеної на їхньому підприємстві та результати якої затверджені наказом по підприємству №56 від 03.04.2000 право на пільгову пенсію електрозварювальникам не підтверджувалось. У зв`язку з відсутніми уточнюючими довідками про підтвердження стажу роботи електрогазозварника, наказу (наказів) про затвердження підсумків атестації робочих місць за відповідні періоди, довідки про проведення атестації вперше стаж за підтвердити неможливо.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестацій робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Зі змісту п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що право на пенсію за віком на пільгових умовах встановлено, зокрема, за наявності факту зайнятості на роботах із шкідливими і важкими умовами праці саме повний робочий день.

Відповідно до Роз`яснення Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 28.02.1991 №5, право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками №1 та №2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем слід розуміти виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу. При цьому виконання підготовчих, допоміжних, поточних робіт, а також робіт не на робочому місці в цілях забезпечення виконання своїх трудових функцій не залишає працівника права на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічні роз`яснення надані Міністерством соціального захисту населення України від 10.05.1994 "Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 №383(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 210, передбачено професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11.03.1994 №162 затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відтак, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що передбачені Списком №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговими пенсійними забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищевказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Зазначена в трудовій книжці посада позивача входила до Списку №2, виробництв, робіт, професій, посад, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 та постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, які були чинні на час роботи позивача на цих посаді.

Також, згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати в разі відсутності відповідних відомостей в трудовій книжці.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суду в постановах від 12 лютого 2019 року у справі №337/1297/17 (2-а/337/118/2017) та від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а, у постановах Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №233/1254/17, від 07.03.2018 №233/2084/17, від 12.09.2018 №673/283/17, а тому відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що трудова книжка позивача містить необхідні дані щодо роботи позивача в шкідливих умовах у вказаний період, підтверджує факт роботи позивача (02.02.1982 року по 04.05.1984 року та з 02.02.1982 року по 31.10.1999 року; з 10.04.1989 року по 31.10.1999 року, з 01.06.2000 року по 30.11.2006 року) на відповідній посаді з повним робочим днем, на роботі за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників - Список №2. Крім того, відповідачем не зазначено, в чому саме полягає неповнота або невідповідність записів в трудовій книжці позивача.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 (в редакції що діяла на момент виникнення спірних відносин), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями №41.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій №41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов раці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення закону - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, в якій зазначено, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, відповідачем необґрунтовано відмовлено в зараховуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи позивача з 02.02.1982 року по 04.05.1984 року та з 02.02.1982 року по 31.10.1999 року; з 10.04.1989 року по 31.10.1999 року, з 01.06.2000 року по 30.11.2006 року, як вірно зазначено судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на зарахування до пільгового стажу за Списком №2 вищезазначеного періоду роботи на посаді електрозварювальника, оскільки цей стаж підтверджується записами у трудовій книжці, професія передбачена чинним у вказаний період роботи Списком №2, у якому підтвердження пільгового стажу результатами проведення атестації робочих місць чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах, а тому відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 травня 2020 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.