Справа № 375/359/20
Суддя: Зінкін В. І.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/359/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін В.І., розглядаючи матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.03.2020 звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області з даним позовом.

Ухвалою судді Литвина О.В. від 30.03.2020 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Розпорядженням в.о.голови Рокитнянського районного суду Київської області Литвина О.В. від 29.04.2020 на підставі ч. 2 ст. 29 КАС України, оскільки суддя ОСОБА_2 звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.04.2020, справу передано до Таращанського районного суду Київської області.

08.05.2020 розпорядженням керівника апарату Рокитнянського районного суду Київської області призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2020, призначення не відбулося.

14.05.2020 справа надійшла до Таращанського районного суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020 справу передано для розгляду судді Зінкіну В.І.

Однак, 18.05.2020 суддею Зінкіним В.І. до вирішення питання про прийняття справи до свого провадження та призначення судового розгляду, подана заява про самовідвід з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, оскільки обставиною, яка унеможливлює його участь в розгляді даної цивільної справи в якості головуючого є те, що дану адміністративну справу передано до Таращанського районного суду Київської області розпорядженням в.о.голови Рокитнянського районного суду Київської області Литвина О.В. від 29.04.2020 на підставі ч. 2 ст. 29 КАС України, строк повноважень якого на момент винесення розпорядження закінчився. Отже, справа передана з порушенням встановленого законодавством порядку, та в такому випадку Таращанський районний суд Київської області не може бути «судом, встановленим законом» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.04.2020 суддя Литвин О.В., у провадженні якого перебувала адміністративна справа № 375/260/20, звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення.

В силу ч. 7 ст. 20 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» звільнення з посади судді, припинення його повноважень як судді, а також закінчення строку, на який суддю обрано на адміністративну посаду в суді, припиняє його повноваження на адміністративній посаді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат справи.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

ЄСПЛ у кількох рішеннях наголосив, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом.

суд утворений безпосередньо на підставі закону;

суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції;

суд діє в законному складі.

У справі «Gurov проти Молдови» (№ 3645502, рішення від 11 липня 2006 року) ЄСПЛ визнав порушенням частини першої статті 6 Конвенції розгляд цивільної справи суддею, строк повноважень якого на момент розгляду справи закінчився, але він продовжував виконувати судові повноваження за відсутності будь-яких правових підстав.

Отже, слід вважати, що «суд, встановлений законом» означає наступне:

дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності;

дотримання правил автоматичного розподілу справ;

наявність повноважень у судді;

належний склад суду;

наявність достатніх повноважень для розгляду певної категорії справ.

Оскільки на момент винесення розпорядження від 29.04.2020, суддю Литвина О.В. звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.04.2020, що в свою чергу припиняє його повноваження на адміністративній посаді, а також повноваження судді, отже справа передана з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Таращанський районний суд Київської області у вказаній справі не може бути «судом, встановленим законом».

Згідно ч. 1 ст. 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями ч. 1 ст. 40 КАС України встановлено, що питання про самовідвід може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 40 КАС України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин четвертої та п`ятої цієї статті не застосовуються.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заяву судді Зінкіна В.І. про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись статтями 20 ч. 7, 116 ч. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід головуючого судді Зінкіна Володимира Івановича у адміністративній справі № 375/359/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Справу передати до канцелярії Таращанського районного суду Київської області для повторного автоматизованого розподілу справи в порядку, встановленому ст. 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:В. І. Зінкін