Справа № 360/344/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року справа №360/344/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя - Басова Н.М.) від 20 лютого 2020 року (повний текст складено 20 лютого 2020 року) у справі №360/344/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дії щодо відмови у виплаті недоотриманої пенсії та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії ОСОБА_2 через відсутність документів для підтвердження факту спільного проживання неправомірними; зобов`язання виплатити суму пенсії з липня 2018р. по вересень 2019р., що належала чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишилась недоотриманою, у зв`язку з його смертю, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з ним разом на день смерті та звернувся за виплатою на протязі півроку, призначити, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010р. №159 за період з травня 2017 року по травень 2018 року; зобов`язання подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно ст.382 КАСУ.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року позовні вимого задоволено, визнано протиправною відмову у виплаті суми недоотриманих за життя померлого ОСОБА_2 сум пенсії, що викладена у листі від 28.12.2019 року №10836/03-23; зобов`язано виплатити недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з компенсацією втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що для підтвердження факту спільного проживання при зверненні за недотриманою пенсією померлого надається паспорт із штампом про реєстрацію місця проживання або довідка органів самоврядування про сумісне проживання та ведення сумісного господарства. У зв`язку з тим, шо ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.06.2019 №905-, тому штамп реєстрації міста проживання в паспорті не являється підтвердженням факту спільного проживання. Пенсіонер помер на тимчасово окупованій території, тому інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті, надати не має можливості так як будь-які довідки, акти обстеження, видані установами, розташованими на територіях неконтрольованих українською владою, не носять правових наслідків.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 (а.с.2,3), є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4,6).

Померлий ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.4).

Також, померлий ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області з 01.03.2016р., як пенсіонер за віком (а.с.27).

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 14.12.2017р. по справі №408/3857/17-а адміністративний позов ОСОБА_2 до Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та дискримінаційними дій відповідача, зобов`язання поновити виплату пенсії - задоволено, визнано протиправною бездіяльність Станично-Луганського управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_2 , зобов`язано Станично-Луганське управління Пенсійного фонду України Луганської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07 липня 2017 року та сплатити виниклу заборгованість. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 пенсії за один місяць.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.03.2018р. по справі №408/3857/17-а апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 14 грудня 2017 року у справі № 408/3857/17-а повернуто заявникові (а.с.44-46).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 17.07.2018р. на підставі підпункту 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичною проживання/перебування, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб по яких надано інформацію згідно інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний контроль (система «Аркан»), про відсутністю на підконтрольній території понад 60 днів від 17.07.2018р. вирішено призупинити виплату ОСОБА_2 з 01.07.2018р. (а.с.49).

Заявою від 10.06.2019р. ОСОБА_2 просив поновити виплату пенсії з 01.07.2018р. (а.с.51).

Також за життя ОСОБА_2 звертався до відповідача з заявою від 11.09.2018р. про виплату компенсації втрати частини доходів з суми пенсії за період з квітня 2016 року по день повторного поновлення (а.с.5).

Відповідно до інформації, зазначеної в атестаті Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області особистий рахунок ОСОБА_2 закрито у зв`язку зі смертю (а.с.53).

13.12.2019р. позивач надала до відповідача пакет документів для отримання недоотриманої пенсії та компенсації втрати частини доходів.

На звернення позивача, відповідач листом від 28.12.2019р. №10836/03-23 надав відповідь, в якій зазначив, що для підтвердження факту спільного проживання при зверненні за недотриманою пенсією померлого надається паспорт із штампом про реєстрацію місця проживання або довідка органів самоврядування про сумісне проживання та ведення сумісного господарства. У зв`язку з тим, шо ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.06.2019р. №905-, тому штамп реєстрації міста проживання в паспорті не являється підтвердженням факту спільного проживання. Пенсіонер помер на тимчасово окупованій території тому інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті, надати не маєте можливості так як будь-які довідки, акти обстеження, видані установами, розташованими на територіях неконтрольованих українською владою, не носять правових наслідків.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до частини 2статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера визначено статтею 52 Закону № 1058-IV, за приписами частини 1 якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до вимог частини 2 цієї статті члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини ( ч.3 ст. 52 Закону № 1058-IV).

Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України від 05 листопада 1999 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Відповідно до пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Згідно п.2.16 зазначеного Порядку за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 29.04.1973р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб ІНФОРМАЦІЯ_4 (зворотній бік а.с.3).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку № 22-1).

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що суми недоотриманої пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера та з урахуванням надання документів, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті, а у разі відсутності членів сім`ї, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в шестимісячний строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Абзацом першим частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абзац шістнадцятий частини першої статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»).

Частиною другої статті 64 Житлового Кодексу Української РСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до паспорту ОСОБА_2 Серії НОМЕР_2 , останній був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 30.10.2007р. (а.с.4).

Відповідно до паспорту позивача Серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 також зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 30.10.2007р. (а.с.2).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач є членом сім`ї, яка проживала разом з пенсіонером ОСОБА_2 на день його смерті, а тому вона має право на виплату недоотриманих за життя померлого чоловіка, належних йому сум пенсії в тому числі і на компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за життя ОСОБА_2 за всі періоди невиплати йому пенсії у відповідності до статей 46 та 52 Закону № 1058-IV.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно з нормами статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Наведене свідчить, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (страхові виплати, пенсії (довічне грошове утримання), соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Пунктом 6 Порядку визначено, що своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з невиплатою щомісячних страхових виплат за спірний період.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі №360/344/20 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі №360/344/20 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 19 травня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 19 травня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко