Справа № 620/3031/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3031/19 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Собківа Я.М.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Сосницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 3 квітня 2019 року пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії від березня 2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, викладену в листі від 11.04.2019 № 931/04, у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за ст. 37 Закону України ''Про державну службу'';

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 03.05.1979 по 22.10.1982 на посаді бухгалтера Менського відділення Держбанку; з 01.03.1995 по 18.02.1999 на посаді бухгалтера Сосницького РО УМВД в Чернігівській області, з 01.06.2000 по 26.12.2014 на посаді бухгалтера 2 та 1 категорії УМВС України в Чернігівській області, та вирішити питання, щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за статті 37 Закону України ''Про державну службу'' згідно поданої заяви від 03.04.2019, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для переведення позивача на пенсію за статтею 37 Закону України ''Про державну службу'' відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої від 06.06.1979 ОСОБА_1 у період з 03.05.1979 по 22.10.1982 працювала бухгалтером Менського відділення Держбанку (а.с. 24), з 01.03.1995 по 18.02.199 на посаді бухгалтера Сосницького РО УМВС в Чернігівській області, з 01.06.2000 по 26.12.2014 на посаді бухгалтера ІІ категорії фінансового центру Сосницького РВ УМВС з присвоєнням 15 рангу державного службовця з подальшими присвоєннями наступних рангів, прийняттям присяги державного службовця та з 17.01.2008 призначена на посаду бухгалтера І категорії, 11.07.2008 призначена на посаду спеціаліста - бухгалтера І категорії (а.с. 30-33).

Згідно листа Ліквідаційної комісії УМВС в Чернігівській області від 09.06.2017 № 97, станом на 26.12.2014 стаж державної служби ОСОБА_1 становив 20 років 05 місяців 19 днів (а.с. 39).

Позивач 03.04.2019 звернулася до Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про переведення її на пенсію державного службовця за статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII.

Листом Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 11.04.2019 № 931/04 відмовлено позивачу з тих підстав, що для зарахування того чи іншого періоду роботи, який дає право на призначення пенсії за ст. 37 Закону №3723, є встановлення відповідного рангу за займаною посадою, тому робота на посаді бухгалтера Менського відділення Держбанку, посаді бухгалтера Сосницького РО УМВС в Чернігівській області та посаді бухгалтера 2 та 1 категорії УМВС України в Чернігівській області не може бути зарахована до стажу державної служби.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що періоди роботи позивача з 03.05.1979 по 02.10.1982 на посаді бухгалтера Менського відділення Держбанку, з 01.03.1995 по 18.02.1999 на посаді бухгалтера Сосницького РО УМВС в Чернігівській області, з 01.06.2000 по 26.12.2014 на посаді бухгалтера 2 та 1 категорії в Сосницькому РВ УМВС України в Чернігівській області слід зарахувати до стажу державної служби.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби, зокрема 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відмовляючи у переведенні на інший вид пенсії, відповідач заперечив зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи з 03.05.1979 по 02.10.1982 на посаді бухгалтера Менського відділення Держбанку, з 01.03.1995 по 18.02.1999 на посаді бухгалтера Сосницького РО УМВС в Чернігівській області, з 01.06.2000 по 26.12.2014 на посаді бухгалтера 2 та 1 категорії в Сосницькому РВ УМВС України в Чернігівській області.

За змістом пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Спірним у цій справі є стаж служби позивача за період з 03.05.1979 по 02.10.1982, 01.03.1995 по 18.02.1999, 01.06.2000 по 26.12.2014.

Як зазналося, для цілей визначення стажу роботи згідно пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, застосовуються стаття 25 Закону № 3723-XII («Класифікація посад») або ж відповідні акти Кабінету Міністрів України.

Так, питання обчислення стажу державної служби у спірний період регулювалося Порядком обчислення стажу державної служби що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Згідно пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті <…> органів внутрішніх справ <…>; <…> на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком <…>.

Згідно додатку до Порядку № 283, до переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби віднесено Держбанк СРСР.

Отже, наведене свідчить, що період роботи позивача з 03.05.1979 по 02.10.1982 на посаді бухгалтера Менського відділення Держбанку, з 01.03.1995 по 18.02.1999 на посаді бухгалтера Сосницького РО УМВС в Чернігівській області, з 01.06.2000 по 26.12.2014 на посаді бухгалтера 2 та 1 категорії в Сосницькому РВ УМВС України в Чернігівській області зараховується до стажу державної служби позивача в силу пункту 2 Порядку № 283, який застосовується відповідно до пунктів 8, 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на пункт 3.1.4 Методики щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Головного управління державної служби України, Міністерства праці та соціальної політики України від 12.10.2007 № 270/551, постановою правління Пенсійного фонду України від 12.10.2007 № 18-10.

Наведена методика є виключно допоміжним документом для працівників кадрових служб щодо порядку обчислення стажу державної служби колишнім особам рядового та начальницького складу і працівникам органів внутрішніх справ, які перебувають на державній службі (пункт 1 методики), роз`ясненням щодо застосування законодавства з питань державної служби (підпункт 4 пункту 4 Положення про Головне управління державної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2007 № 1180) та не є актом, який може встановлювати нові чи змінювати існуючі норми, які застосовуються при розрахунку стажу державної служби.

Норми законодавства не наділяли Головне управління державної служби України, Міністерство праці та соціальної політики України та правління Пенсійного фонду України повноваженнями встановлювати інші чи розширювати існуючі правила визначення стажу державної служби, аніж ті, що затверджені актами Кабінету Міністрів України, у даному випадку Порядком № 283.

У свою чергу, ні Порядок № 283, ні будь-який інший акт Кабінету Міністрів України не містить обмеження у зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в Держбанку СРСР та в апараті органів внутрішніх справ залежно від джерел фінансування заробітної плати чи будь-яких інших чинників.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що стаж державної служби залежить від отримання рангу та прийняття присяги державного службовця. Водночас, як зазначалося, до стажу державної служби зараховується не лише період перебування на такій службі, а й інша робота, визначена Порядком № 283.

До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідач наголошує на отримання позивачем рангу та прийняття присяги державного службовця 01.06.2000, хоч відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач період роботи позивача з 01.06.2000 до стажу державної служби не врахував.

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про безпідставність неврахування відповідачем при обчисленні стажу державної служби періодів роботи позивача з 03.05.1979 по 02.10.1982 на посаді бухгалтера Менського відділення Держбанку, з 01.03.1995 по 18.02.1999 на посаді бухгалтера Сосницького РО УМВС в Чернігівській області, з 01.06.2000 по 26.12.2014 на посаді бухгалтера 2 та 1 категорії в Сосницькому РВ УМВС України в Чернігівській області.

Колегія суддів також приймає до уваги, що досягнення позивачем необхідного віку і загального страхового стажу не є спірним у даній справі.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволених позовних вимог.

Обраний судом першої інстанції спосіб захисту прав позивача, відповідач в апеляційній скарзі не заперечив.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Я.М. Собків

Суддя Є.В. Чаку