Справа № П/320/1243/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року № П/320/1243/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух", в якому просить суд стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» незаконно утриману суму оподаткування компенсації за затримку виплати грошової допомоги при звільненні в розмірі: 24965,66 грн. (ПДФО в розмірі 23045,22 грн. та військовий збір в розмірі 1920,44 грн.).

Обґрунтовуючи таку вимогу позивач зазначив, що він звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою про виплату компенсації за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовця. Рішенням від 24 червня 2019 року Київського окружного адміністративного суду по справі № 320/6508/18, яке набрало законної сили 03 жовтня 2019 року (Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду), адміністративний позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 128029 (сто двадцять вісім тисяч двадцять дев`ять) грн.

На виконання рішення суду Украерорухом була перерахована на особовий картковий рахунок позивача 22.10.2019р. сума 103063,34 грн., тобто призначена судом сума до виплати була оподаткована - ПДФО у розмірі 23045,22грн., та військовий збір у розмірі 1920,44 грн.

Позивач вважаючи, що оподаткування суми до виплати військовослужбовцю застосовано незаконно, тому він звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 17.02.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (письмове провадження).

Заперечуючи проти позову в письмовому відзиві, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України "Украерорух" просило суд відмовити в його задоволенні, оскільки, на думку відповідача, призначена відповідно до рішення суду компенсація за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 128 029,00 грн належить до загального місячного доходу особи та за своєю сутністю відноситься до оподаткованого доходу і утримання з нього 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору є правомірною.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , військовий пенсіонер, з 05 серпня 1982р. по 20 лютого 2014 року проходив військову службу в Збройних Силах України.

Наказом Міністра оборони України від 19 жовтня 1999р. № 600 був відряджений для подальшого проходження служби до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - «Украерорух»).

З 19 листопада 1999р. по 20 лютого 2014р. проходив службу на різних посадах у Украерорусі та отримував грошове забезпечення.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №26 від 03 лютого 2014р, відповідно до частини шостої ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», позивач був звільнений у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я).

Наказом Украероруху №91/о від 20 лютого 2014р., на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) №26 від 03 лютого 2014р. позивача було звільнено з посади старшого штурмана (старшого диспетчера з руху літаків) РСП «Київцентраеро» (структурний підрозділ Украероруху).

В день звільнення військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із звільненням з військової служби передбачена ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991. Зазначена одноразова грошова допомога була виплачена Украерорухом, але не в день звільнення - 20.02.2014р., а 30.12.2014р.(Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014р.).

Тому, в грудні 2018р. позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою про виплату компенсації за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовця. Рішенням від 24 червня 2019 року Київського окружного адміністративного суду по справі № 320/6508/18, яке набрало законної сили 03 жовтня 2019 року (Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду), адміністративний позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 128029 (сто двадцять вісім тисяч двадцять дев`ять) грн.

На виконання рішення суду Украерорухом була перерахована на особовий картковий рахунок позивача 22.10.2019р. сума 103063,34 грн. (копія виписки по картковому рахунку), тобто призначена судом сума до виплати була оподаткована - ПДФО у розмірі 23045,22грн., та військовий збір у розмірі 1920,44 грн.

Позивач вважаючи, що оподаткування суми до виплати військовослужбовцю застосовано незаконно, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

На думку позивача, компенсація за затримку розрахунку при звільненні призначена йому відповідно до рішення суду не підлягає оподаткуванню, однак така думка є помилковою та не відповідає нормам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Так, оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Відповідно до п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Кодексу об`єктом оподаткування фізичної особи-резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого, зокрема, включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Кодексу) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 Кодексу (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Кодексу).

При цьому п.п. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 Кодексу встановлено, що заробітна плата - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Згідно із п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Кодексу.

З 1 січня 2016 року ставка податку становить 18 відсотків (п. 167.1 ст. 167 Кодексу). Крім того, відповідно до п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу.

Ставка військового збору - 1,5 відсотка об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу (п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Кодексу (п.п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Таким чином, оскільки виплата доходу у вигляді суми середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні працівника, здійснюється звільненому працівнику і не пов`язана з відносинами трудового найму, то такий дохід оподатковується податковим агентом як інші доходи податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків та військовим збором - 1,5 відсотка у місяці його фактичного нарахування.

Водночас, судом встановлено, що Украерорухом листом від 26.12.2019 № 1-23.1/8039/19 було роз`яснено ОСОБА_1 , що сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором та не є базою нарахування єдиного внеску.

Щодо посилання позивача на ст. 168.5 розділу IV Кодексу, то даною статтею передбачено, що «Суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян».

Однак, Позивач невірно тлумачить дану норму закону. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб (п. 3 Порядку № 44).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 51 Бюджетного Кодексу України до таких витрат належать: забезпечення форменим одягом, речовим майном, службовим обмундируванням; забезпечення безоплатною медичною допомогою; надання санаторно-курортного лікування та відпочинку для оздоровлення; надання жилого приміщення або виплата грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення; зниження плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія); безоплатний проїзд і перевезення багажу; безоплатне встановлення квартирної охоронної сигналізації і користування нею; безоплатне відправлення та одержання листів військовослужбовцями строкової служби.

Таким чином, компенсація втрат доходів військовослужбовців передбачена ст. 168.5 Кодексу здійснюється за рахунок коштів у розмірі фактично сплаченого податку на доходи фізичних осіб, що утримується з доходів такої категорії громадян, та в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених основними розпорядниками коштів у Державному бюджеті України.

Окрім того, суд звертає увагу, що в ст. 168.5 Кодексу вказано «компенсації втрат доходів цієї категорії громадян, а не «конкретного військовослужбовця».

Також, згідно з Довідником ознак доходів, наведених у додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, доходи у вигляді сум грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, з яких утримується податок на доходи фізичних осіб, відображаються у податковому розрахунку за ф. 1ДФ під ознакою доходу « 127» - «Інші доходи (підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 та підпункт 165.1.49 пункту 165.1 статті 165 розділу IV Кодексу)».

З огляду на вищевикладене, оскільки призначена відповідно до рішення суду компенсація за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 128 029,00 грн належить до загального місячного доходу особи та за своєю сутністю відноситься до оподаткованого доходу і утримання з нього 18 % податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору є правомірним.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень надав достатньо доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.