Справа № 824/348/20-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 травня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/348/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2020 року №, за яким за порушення підпунктів 164.1.1, 164.1.3 пункту 164.1, абзацу «е» підпункту 164.2.17 статті 164, пунктів 177.1, 177.2, підпункту 177.4.1 статті 177 Податкового кодексу України ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у сумі 492563,57 грн та застосовано штрафну санкцію на підставі пункту 123.1 статті 123 ПК України у сумі 123140,89 грн, загальна сума нарахованого платежу за вказаним повідомленням-рішенням становить 615704,46 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2020 року №, за яким ОСОБА_1 за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України донараховано 41046,96 грн військового збору та застосовано штрафну санкцію на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у сумі 10261,74 грн, загальна сума нарахованого платежу за вказаним повідомленням-рішенням становить 51308,70 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2020 року №, за яким ОСОБА_1 за порушення пункту 188.1 статті 188, пунктів 192.1, 192.2 статті 192 Податкового кодексу України зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість на 28917,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2020 року №, яким за порушення пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України на підставі пункту 54.3.3 статті 54 і пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у сумі 510,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 лютого 2020 року №, яким за порушення пунктів 44.6, 44.7 статті 44 Податкового кодексу України ОСОБА_1 на підставі пункту 54.3.3 статті 54 і пункту 121.1 статті 121 ПК України застосовано штрафну санкцію у сумі 510,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 250770,01 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 17 лютого 2020 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 65231,96 грн.

Ухвалою суду від 20 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання; встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

19 травня 2020 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд здійснити забезпечення позову у справі №824/348/20-а шляхом зупинення дії податкової вимоги ГУ ДФС у Чернівецькій області від 13 березня 2020 року №10814-53.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що 20 березня 2020 року позивачем поштою було отримано податкову вимогу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 13 березня 2020 року №10814-53 про термінову сплату податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій з цього виду податку у сумі 758282,24 грн, військового збору та штрафних санкцій з цього виду податку у сумі 63443,90 грн, та штрафних санкцій у сумі 1020,0 грн та поширення на належне позивачу майно податкової застави. Податкові повідомлення-рішення, за якими позивачу було нараховано додаткові податкові зобов`язання, отримані ним поштою 25 лютого 2020 року. 06 березня 2020 року в межах строку, визначеного пунктом 57.2 статті 57 Податкового кодексу України, вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені до суду. Виходячи з наведеного, податкові зобов`язання, донараховані позивачу за податковими повідомленнями-рішеннями від 17 лютого 2020 року № з податку на доходи фізичних осіб, від 17 лютого 2020 року № з військового збору, від 17 лютого 2020 року № про застосування штрафної санкції у сумі 510,00 грн, від 17 лютого 2020 року № про застосування штрафної санкції у сумі 510,00 грн є неузгодженими, що виключає можливість віднесення визначених за ними зобов`язань до податкового боргу. Отже, на думку позивача, формування відповідачем вимоги від 13 березня 2020 року №10814-53 та поширення на належне йому майно права податкової застави з метою забезпечення стягнення за неузгодженим податковим зобов`язанням свідчить про незаконність дій податкового органу та існування реальної загрози майновим правам та інтересам позивача. Внаслідок незаконних дій відповідача створена ситуація, яка породжує для позивача негативні наслідки у вигляді обмеження прав на розпорядження належним йому майном.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши наявні у справі матеріали, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно доданих до заяви матеріалів, 13 березня 2020 року ГУ ДПС у Чернівецькій області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №10814-53, відповідно до якої станом на 12 березня 2020 року сума податкового боргу платника податків - ОСОБА_1 становить 822750,14 грн, у тому числі:

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п - у розмірі 510,00 грн;

- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - у розмірі 758286,24 грн;

- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - у розмірі 63443,90 грн;

- адміністративні штрафи та інші санкції - у розмірі 510,00 грн.

У вказаній вимозі також зазначено, що на підставі статей 59, 60 Податкового кодексу України ГУ ДПС у Чернівецькій області:

- попередило позивача про те, що починаючи з 12 березня 2020 року, на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, поширюється право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховуються пеня та застосовуються штрафні (фінансові) санкції (штрафи), визначені Податковим кодексом України:

- вимагало терміново сплатити суму податкового боргу;

- застерегло, що у разі несплати суми податкового боргу до платника податків будуть застосовані передбачені Податковим кодексом України заходи стягнення податкового боргу.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення мають бути вжиті в межах позовних вимог та бути співмірними (пропорційними) з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Аналіз змісту заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих доводів та, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити:

1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної справи;

2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся;

3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, позивачем не наведено підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Твердження, викладені в обґрунтування поданої заяви (щодо існування реальної загрози майновим правам та інтересам позивача), ґрунтуються виключно на припущеннях заявника. Зокрема, позивачем не було надано жодних доказів вчинення податковим органом дій щодо стягнення податкового боргу з податку на додану вартість, військового збору та штрафів, а також щодо накладення арешту на майно платника податків, застосування штрафних санкцій тощо.

При цьому з огляду на оскарження позивачем в судовому порядку рішень, на підставі яких сформовано податкову вимогу, та враховуючи положення п.14.1.175 ст. 14, п.59.1 ст.59, п. 57.2 ст.57 Податкового кодексу України, грошові зобов`язання з податку на додану вартість, військового збору та штрафів є неузгодженими, а тому не набувають статусу податкового боргу.

Підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено.

Таким чином, зважаючи на суть спірних правовідносин та оцінивши доводи, викладенні в заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення даного позову, а тому подана заява задоволенню не підлягає.

Крім цього, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що обраний позивачем вид забезпечення позову не узгоджується і не пов`язаний із предметом поданого позову.

Водночас згідно з пунктом 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Оскільки податкова вимога від 13 березня 2020 року форми «Ф» №10814-53, зупинити дію якої просить позивач, не є предметом оскарження у цій справі згідно заявлених позовних вимог, то відсутні правові підстави для забезпечення цього позову у спосіб, про який просить позивач.

З огляду на викладене та керуючись статтями 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя О.П. Лелюк