Справа № 440/4929/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4929/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Костенко Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (надалі - відповідач-1), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №158540 від 12.11.2019.

Позов обґрунтований тим, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №158540 від 12.11.2019 винесена Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області з порушенням положень Закону України "Про автомобільний транспорт". Суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт є автомобільний перевізник. Разом з тим, позивач не є автомобільним перевізником, не має у власності чи в користуванні транспортний засіб МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , причіп д.н.з. НОМЕР_2 та не здійснював перевезень 07.11.2019.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеку) (надалі - відповідач-2). Вирішено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву (а.с.29-34), зазначив, що в ході рейдової перевірки транспортного засобу марки МАЗ д.р.н. НОМЕР_1 , причіп д.н.з. НОМЕР_2 інспекторами Укртрансбезпеки встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме: загальна маса транспортного засобу - 65,02 т. при допустимих 40 т. В ході перевірки інспектором встановлено, що транспортний засіб належить та перебуває у користуванні ОСОБА_1 . Вказане порушення зафіксовано в акті № 196396 від 07.11.2019, зі змістом якого ознайомлено водія. Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт було направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням. На розгляд справи позивач або уповноважена ним особа не з`явилися та письмових пояснень з додатковими документами чи заперечень не надали, а тому розгляд справи відбувся без їх участі. Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №158540 від 12.11.2019 направлена позивачу на його зареєстровану адресу та вручена йому 30.11.2019.

20.02.2020 позивач надав до суду відповідь на відзив (а.с.84-85), в якому просив задовольнити позовні вимоги. Наголошував на тому, що не має у власності чи користуванні транспортного засобу марки МАЗ д.р.н. НОМЕР_1 та причіп д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі №440/4929/19 на 30 календарних днів; витребувано від Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" та територіального сервісного центра 5341 інформацію необхідну для розгляду даної справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

На підставі направлення на рейдову перевірку №008045 від 04.11.2019 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області 07.11.2019 о 18:54 проведено перевірку транспортного засобу марки МАЗ, д.р.н. НОМЕР_1 , причіп д.р.н. НОМЕР_2 серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с.39-40, 78).

За результатами перевірки складено акт №196396 від 07.11.2019 (а.с.36), в якому зафіксовано порушення: "перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. ТТН №166920 від 06.11.2019 (вантаж пшениця) з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 74,44% - навантаження на здвоєну вісь ТЗ 27,91 т. при допустимих 16 т. та на 62,55%, загальна маса ТЗ 65,02 т." (а.с.36).

Водій підписав акт без зауважень.

12.11.2019 начальником Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області Димкарем В.Р. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №158540 від 12.11.2019 (а.с.35), якою до ОСОБА_1 , на підставі абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано штраф у сумі 34000,00 грн.

Примірник вказаної постанови разом із супровідним листом Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області №70651/33/24-19 від 14.11.2019 надісланий позивачу рекомендованим поштовим відправленням №127 та вручений адресату 30.11.2019, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №1976, фіскальним чеком від 15.11.2019 та інформацією відстеження посилок із сайту Укрпошти (а.с.42-45).

Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №158540 від 12.11.2019, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктом 15 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, відповідно до пунктів 3,4 якого органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи, які здійснюють контроль шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з п.16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час рейдової перевірки може проводитись габаритно-ваговий контроль.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005р. № 2862- IV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (з наступними змінами та доповненнями) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один -з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306.

Згідно з п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007р. №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок).

Підпунктом 4 пункту 2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 3, 4, 6 Порядку).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п. 18 Порядку).

Згідно п. 13 Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Після проходження габаритно-вагового контролю транспортного засобу МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , причіп д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , було встановлено перевищення транспортним засобом вагових параметрів, а саме загальна маса транспортного засобу - 65,02 т. при допустимих - 40 т., що підтверджується довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 07.11.2019 №0023896 та квитанцією №482 від 07.11.2019, сформованої ваговим комплексом (а.с.51, 53).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами статей 73, 75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У даному випадку, суд звертає увагу на те, що позивачем не спростовано документально встановлені відповідачем порушення.

Позивач просить суд скасувати оскаржувану постанову, оскільки він не є автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт". Наголошує, що транспортний засіб МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , причіп д.н.з. НОМЕР_2 не перебуває у власності чи користуванні позивача.

Суд зазначає, що норми Закону України "Про автомобільний транспорт" не ототожнюють поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник", оскільки власник автомобіля за певних умов може бути автомобільним перевізником, проте, у випадку, якщо автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не його власник, відповідальність за Законом останній не несе.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 у справі №К/800/41722/13.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Притягуючи позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач вважав, що ОСОБА_1 є автомобільним перевізником.

Суд встановив, що транспортний засіб марки МАЗ д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у власності гр. ОСОБА_3 (а.с.105); причіп д.н.з. НОМЕР_2 перебуває у власності гр. ОСОБА_4 (а.с.106).

При цьому слід зазначити, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 04.04.2016 ОСОБА_1 зареєстровано фізичною особою-підприємцем. На момент перевірки одним з видів діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 був "Вантажний автомобільний транспорт" (код КВЕД 49.41 цей клас включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом).

Статтею 26 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Положеннями статей 51, 52 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно полісу №АО/1512376 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.07.2019 (а.с.81) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5 ) є страхувальником транспортного засобу марки МАЗ 3837810-042, номерний знак НОМЕР_2 .

А згідно полісу № АО/1512378 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.07.2019 (а.с.82) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5 ) є страхувальником транспортного засобу марки МАЗ 630305, номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 20.02.2020 від Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" надійшла інформація (а.с.112-113), відповідно до якої 03.07.2019 між Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" та ОСОБА_1 укладено Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/512378 (за яким застраховано майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу МАЗ 630305 реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та № АМ/1512376 (за яким застраховано майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу МАЗ 83781042, реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

Пунктом 2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб: - накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; - реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; - талон про проходження державного технічного огляду; - поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Пунктом 1.1. ч. 1 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Відповідно до пп. 1.6. ч. 1 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно страхового полісу № АО /1512376, страхувальник являється - ОСОБА_1 , забезпечений транспортний засіб марки МАЗ 3837810-042 номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 81).

Згідно страхового полісу № АО/1512378 , страхувальник являється - ОСОБА_1 , забезпечений транспортний засіб марки МАЗ 630305, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 82).

Таким чином, суд приходить до висновку, що фактично страхувальником вказаних транспортних засобів та особою відповідальною за експлуатацію транспортних засобів є позивач.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не були належним чином дотримані усі вказані вимоги чинного законодавства, порушення яких були зафіксовані в акті перевірки, доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваної постанови, у зв`язку із чим у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), про визнання протиправною та скасування постанови повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Г.В. Костенко