Справа № 140/3876/20
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3876/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 16.11.2010 року по 01.07.2013 року в Управлінні Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 16.11.2010 року по 01.07.2013 року в Управлінні Державної пенітенціарної служби України у Львівській області та провести старшому інспектору-чергового відділу чергової служби управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_1 перерахунок і виплату грошового забезпечення, з врахуванням вислуги років, в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 в період з 16.11.2010 по 01.07.2013 року проходив службу органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення - Державна пенітенціарна служба України), з 19.10.2015 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ УMBC України у Волинській області, з 07.11.2015 прийнятий на службу в органи Національної поліції України, де на даний час проходить службу на посаді старшого інспектора-чергового відділу чергової служби Управління патрульної поліції у Волинській області. Позивач вказує, що вислугу років з 16.11.2010 по 01.07.2013 в Управлінні Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, йому не зараховано до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. У зв`язку з чим, позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з заявою про зарахування до вислуги років в поліції службу в Сокальській виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області. Однак, листом відповідач повідомив, що підстави для зарахування такого стажу дo стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки відсутні, оскільки до переліку не включено службу в Державній пенітенціарній службі України. ОСОБА_1 вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його соціальні права передбачені законами України та Конституцією України, оскільки служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, оскільки з 02.07.2015 на території України функції з охорони правопорядку покладаються на Національну поліцію України, що за своїм статусом є новоствореним правоохоронним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ. До органів поліції не передані функції органів внутрішніх справ, a поліція виконує нові функції згідно 3акону України «Про Національну поліцію». Представник відповідача вказує, що до переліку не включено службу в Державній пенітенціарній службі України, а тому підстави для зарахування такого періоду служби до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки відсутні.

Крім того, представник відповідача вказує, що питання щодо проходження служби поліцейськими, у тому числі перерахунки строку служби поліцейськими регулюється приписами статті 78 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію», який регулює у тому числі і порядок надання поліцейським відпусток, грошова компенсація поліцейським виплачується лише при звільненні і тільки за невикористану в році відпустку.

Також зазначає, що служба в складі державної кримінально-виконавчої служби України може зараховуватися до стажу служби для призначення пенсії при звільненні. Водночас зарахування стажу роботи в Державній кримінально-виконавчій службі України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (а не призначення пенсії), статтею 78 Закону України «Про національну поліцію» не передбачено. З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в періоди з 16.11.2010 року по 01.07.2013 проходив службу органах Державної кримінально-виконавчої служби України, з 19.10.2015 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ УMBC України у Волинській області, з 07.11.2015 прийнятий на службу в органи Національної поліції України. Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с.8-14).

Згідно витягу з наказу Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області від 26.06.2013 №41 о/с лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого інспектора (з питань підготовки до звільнення) відділу соціально-виховної та психологічної роботи Сокальської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області у відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено в запас. Вислуга років на день звільнення становить в календарному обчисленні 03 роки 07 місяців 13 днів, у пільговому обчисленні 04 роки 05 місяців 28 днів (а.с.26).

Як вбачається з листа відповідача від 31.01.2020, у Департаменті патрульної поліції розглянуто звернення ОСОБА_1 про зарахування до вислуги років в поліції службу в Сокальській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, та повідомлено позивача, що оскільки до переліку статті 78 Закону України «Про національну поліцію» не включено службу в Державній пенітенціарній службі України, підстави для зарахування такого періоду служби до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відсутні (а.с.28).

Крім того, як вбачається з довідки від 13.03.2020 відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», яка надає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової відпустки, станом на 13.03.2020 складає 06 років 04 місяців 18 днів, з яких: Збройні Сили України (строкова служба) 00 років 11 місяців 28 днів; Збройні Сили України (мобілізація) 00 років 11 місяців 27 днів; служба в ОВС (з 19.10.2015 по 06.11.2015) - 00 років 00 місяців 17 днів; служба в поліції (з 07.11.2015 по 13.13.2020) 04 роки 04 місяці 06 днів (а.с.27).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а також служба в самій поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-IV визначено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Як вбачається з частини п`ятої статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, у попередніх редакціях даного Закону визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист, визначений Законом України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.

Таким чином, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що в правовому аспекті служба в органах внутрішніх справ (в подальшому - в поліції) аналогічна службі персоналу органів і установ виконання покарань. За таких обставин, суд вважає, що служба позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, період служби ОСОБА_1 з 16.11.2010 по 01.07.2013 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення Державній пенітенціарній службі України) підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції.

Крім того, додатково суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Приписами частин першої-другої статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправною відмови у зарахуванні позивачу до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 16.11.2010 по 01.07.2013 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення Державній пенітенціарній службі України), оформлену листом від 31.01.2020 №1914/41/4/03-2020, та зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції вказаний період роботи та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення з урахуванням періоду роботи з 16.11.2010 по 01.07.2013 в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення Державній пенітенціарній службі України) (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, як наслідок, необхідності їх задоволення.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у зарахуванні до стажу служби в поліції ОСОБА_1 наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років із 16 листопада 2010 року по 01 липня 2013 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення Державній пенітенціарній службі України), оформлену листом від 31 січня 2020 року №1914/41/4/03-2020.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код 40108646) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років із 16 листопада 2010 року по 01 липня 2013 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення Державній пенітенціарній службі України) та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) ОСОБА_1 за час служби в органах поліції з урахуванням вислуги років з 16 листопада 2010 року по 01 липня 2013 року в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (на момент звільнення Державній пенітенціарній службі України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцевих положень» КАС України.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко