Справа № 280/2547/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2020 року м. Дніпросправа № 280/2547/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірми «Дарьял» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року в адміністративній справі №280/2547/19 (головуючий суддя першої інстанції Конишева О.В., рішення виготовлено у повному обсязі 23.01.2020 року) за позовом Приватного підприємства-фірми «Дарьял» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 28.05.2019 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.03.2019 року № та №002354409.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач 05.03.2019 року за результатами камеральної перевірки підприємства прийняв податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 35004,59 грн. за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 175022,95 грн., яке є неузгодженим, що суперечить приписам податкового законодавства. Також, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №002354409 від 05.03.2019 року про застосування штрафу в розмірі 49718,30 грн. за затримку сплати податкового зобов`язання з ПДВ в сумі 497803,00 грн.. Позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог ст.126.1 ПК України, оскільки відповідач не направляв позивачу податкову вимогу на суму 497803,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Сторони належим чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач надіслав до апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантином.

Ухвалою Третього апеляційного суду від 19.05.2020 року вирішено апеляційний розгляд справи №160/11998/19 провести в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - Приватне підприємство-фірма «Дарьял» є юридичною особою ().

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

В лютому 2019 року Олександрівським управлінням у м.Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку ППФ «Дарьял» з питання своєчасності сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість з використанням бази даних Державної фіскальної служби України, за результатами якої 06.02.2019 року складено акт №274/08-01-49-06/20496109 (а.с.24-26 т.1).

За висновками акту ППФ «Дарьял» несвоєчасно сплачено узгоджені суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 672825,95 грн.. Вказана сума складається з зобов`язань, які задекларовані позивачем у відповідних податкових деклараціях за травень, червень, липень, серпень 2018 року, а також із зобов`язань, донарахованих контролюючим органом за податковими повідомленнями-рішеннями № від 27.09.2016 року, №119354906 від 05.09.2018 року.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 05.03.2019 року складено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції в сумі 35004,59 грн. за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 175022,95 грн., (а.с.22 т.1);

- №002354409, яким позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції в сумі 49718,30 коп. за затримку сплати податкового зобов`язання з ПДВ в сумі 497803,00 грн.(а.с.23 т.1).

За результатами адміністративного оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень, скарга підприємства залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що зобов`язання в сумі 149310,00 грн., визначене податковим повідомленням-рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області № від 27.09.2016 року, є узгодженим. Також, аналіз відомостей інтегрованої картки позивача підтверджує висновки відповідача, що сплачуючи поточні платежі по податковим деклараціям з ПДВ починаючи з травня 2018 року, позивачем не у повному обсязі погашались суми за податковими деклараціями та продовжувала обліковуватись недоїмка (податковий борг) у розмірі 175022,94 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

В матеріалах справи наявні податкові декларації, якими позивач визначив свої податкові зобов`язання з податку на додану вартість.

Так, за декларацією з податку на додану вартість за квітень 2018 року, поданою позивачем 17.05.2018 року, що підтверджується квитанцією № 2, позивач задекларував податок на додану вартість у сумі 528113,00 грн. Відповідно, декларацією за травень 2018 року задекларовано - 429283,00 грн. податку на додану вартість, декларацією за червень 2018 року - 135276,00 грн, декларацією за липень 2018 року - 663247,00 грн. (а.с.94-105 т.1).

Отже, зазначені зобов`язання позивача є узгодженими, оскільки визначені ним самостійно в податкових деклараціях.

Щодо грошового зобов`язання, донарахованого податковим повідомленням-рішення Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області № від 27.09.2016 року в сумі 149310,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання, платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до абз.4 п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що за податковим повідомленням-рішенням № від 27.09.2016 року відбулась процедура його оскарження в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року по справі №808/489/17 податкове повідомлення-рішення від 27.09.2016 року №400 скасовано.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області задоволено. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ППФ «Дарьял» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.09.2016 року.

Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення.

Оскільки норми абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПКУ пов`язують узгодження грошового зобов`язання з днем набрання судовим рішенням законної сили, то зобов`язання в сумі 149310,00 грн, нараховане податковим повідомленням-рішенням Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області № від 27.09.2016 року, є узгодженим.

Посилання позивача на ту обставину, що ним оскаржено постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі №808/489/17 до касаційної інстанції, а відтак до дня набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у даній справі, податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2016 року є неузгодженим, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

За приписами ч.5 ст.254 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції) постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відтак, судове рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі №808/489/17 набрала законної сили 03.10.2018 року, та з цього часу податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2016 року є узгодженим.

Щодо своєчасності оплати позивачем узгоджених податкових зобов`язань, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із п.1 розд.II Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 року за №751/28881, облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

З інтегрованої картки платника ППФ «Дарьял» вбачається, що 17.05.2018 року до неї внесено відомості про податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішення № від 27.09.2016 року в сумі 149310,00 грн, яке, як вже зазначалось вище, є узгодженим.

Також в картці відображено нарахування на цю суму пені в розмірі 25712,94 грн. Після зменшення зазначеного податкового боргу на переплату в сумі 2171,71 грн, яка рахувалась на цю дату, цей борг склав 175022,94 грн. (а.с.143-147 т.1)

Згідно із пп.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

З огляду на ці приписи, колегія суддів вважає правомірними дії контролюючого органу щодо зарахування грошових коштів, які надійшли від позивача 24.05.2018 року на сплату поточних платежів, на погашення податкового боргу в сумі 175022,94 грн..

Аналіз відомостей інтегрованої картки платника підтверджує висновки відповідача, що в подальшому, сплачуючи поточні платежі по податковим деклараціям з ПДВ, починаючи з травня 2018 року, позивачем не у повному обсязі погашались суми за податковими деклараціями та продовжувала обліковуватись недоїмка (податковий борг) у розмірі 175022,94 грн., а саме:

- за травень 2018 року фактично сплачено: 25.06.2019 року - 678 грн. із затримкою сплати 26 днів; 26.06.2018 року - 173344,9 грн. із затримкою сплати 27 днів;

- за червень 2018 року фактично сплачено: 27.08.2019 року - 101395 грн. із затримкою сплати 58 днів; 28.08.2019 року - 73627,95 грн. із затримкою сплати 59 днів;

- за серпень 2018 року фактично сплачено: 06.09.2019 року - 618,9 грн. із затримкою сплати 7 днів, 24.09.2018 року - 174404 грн. із затримкою сплати 25 днів.

Вказані обставини не спростовані позивачем.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи встановлені контролюючим органом факти затримки сплати узгоджених податкових зобов`язань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідача були підстави для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах, встановлених п.126.1 ст.126 ПК України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність податкових повідомлень-рішень № та №002354409 від 05.03.2019 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року установлено у розмірі 2102 гривні, тобто до незначних у 2020 році відносяться справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 210200 гривень.

Позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення відповідача на загальну суму, що не перевищує 210200 гривень, у зв`язку з чим справа, що розглядається, на час прийняття постанови суду апеляційної інстанції є справою незначної складності, а тому постанова суду апеляційної інстанції не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись статтями 4, 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірми «Дарьял» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року в адміністративній справі № 280/2547/19 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року в адміністративній справі № 280/2547/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених частиною 4, пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак