Справа № 2040/5937/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2020 р.Справа № 2040/5937/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у м. Харкові клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року задоволено адміністративний позов Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

27.04.2020 року означене судове рішення повторно оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовує заявлене клопотання скаржник тим, що однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (ст. 129 Конституції). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також в ст.2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР.

За змістом п. 1 ст. 6 конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини в ст. 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (п. 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17.01.1970 року та п. 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Скаржник вказує, що з тих підстав, що текст оскаржуваного судового рішення ним не отриманий, процесуальний строк на його оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 295 КАС України передбачено, що апеляційні скарги на ухвалу суду подаються протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення (ч. 2 ст. 295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин < > (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

За приписами ч. 1, ч. 8 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останній день строку триває до двадцять четвертої години.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (ч. 9 ст. 120 КАС України).

Як посвідчується матеріалами справи, представництво інтересів позивача Полякова О ОСОБА_2 В. у справі № 2040/5937/18 здійснювалось ОСОБА_3 на підставі довіреності /а.с. 45/.

Відповідно до протоколу (журналу) судового засідання від 04.12.2018 року, судом ухвалено проголосити оскаржуване судове рішення 05.12.2018 року, про що представник позивача повідомлений під розписку /а.с. 80, 81/.

Відповідно до протоколу (журналу) судового засідання від 05.12.2018 року, під час проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення представник позивача присутній не був /а.с. 81/.

Повне судове рішення виготовлено судом першої інстанції 12.12.2018 року, та скеровано на адресу відповідача 13.12.2018 року /а.с. 83-87, 88/.

Рекомендоване повідомлення про вручення означеного поштового відправлення, яке адресовано відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , повернуто до Харківського окружного адміністративного суду із підписом про його отримання 22.01.2019 року /а.с. 90/.

30.03.2020 року судове рішення вперше оскаржено відповідачем ОСОБА_1 в апеляційному порядку /т. 2, а.с. 1-8/.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 року з підстав, установлених ч. 4 ст. 298 КАС України, апеляційна скарга повернута скаржнику /т. 2, а.с. 21/. Означена ухвала отримана відповідачем засобами рекомендованого поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , - 23.04.2020 року /т. 2, а.с. 23/.

27.04.2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року повторно оскаржено Поляковим О.В. в апеляційному порядку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 року).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25.05.2018 року по справі № 925/125/14.

Приходячи до висновку про відмову у задоволенні заявленого відповідачем клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 2040/5937/18, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач вказує, що про підставою для поновлення пропущеного процесуального строку на принесення апеляційної є та обставина, що оскаржуване судове рішення протягом строку з дня його винесення, не отримано скаржником.

Втім, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення судового рішення, адресоване відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що повернуто до суду першої інстанції із підписом про його отримання 22.01.2019 року.

При цьому, колегія суддів зазначає про обізнаність відповідача про існування даного судового провадження, що підтверджується доказами отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі від 15.08.2018 року, судової повістки, повідомлення про день і час слухання справи на 05.09.2018 року, 20.09.2018 року, а також докази, що підтверджують безпосередню участь його представника Царьова Р.В. у судових засіданнях 13.11.2018 року, 30.11.2018 року, 04.12.2018 року.

З урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 не надано доказів в обґрунтування неможливості звернутися до суду із апеляційною скаргою протягом часу з лютого 2019 року, тобто більше ніж року, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання поважними ті причини, що наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, та відмовляє у його задоволенні.

Частинами 2 та 3 статті 298 КАС України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху < > у випадку, якщо вона подана після закінчення строків < >, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 відповідно до положень частини 3 статті 298 КАС України підлягає залишенню без руху та скаржнику слід надати строк для визначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження означеного судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, ст.ст. 299, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року по справі № 2040/5937/18, - відмовити.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис)Рєзнікова С.С. Макаренко Я.М.