Справа № 640/10909/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагро плюс», Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерагро плюс», Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1, яка виявляється у непроведенні державної реєстрації припинення іпотеки (запис №4037661), зняття обтяження (запис №4037471);

- зобов`язати вчинити такі дії щодо нерухомого майна - Майнового комплексу, загальною площею 5858.70 кв. м., що знаходяться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Звягельська, 19, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2019 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1, щодо непроведення державної реєстрації припинення іпотеки (запис №4037661), зняття обтяження (запис №4037471).

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 вчинити дії щодо припинення іпотеки (запис №4037661), зняття обтяження (запис №4037471) стосовно нерухомого майна - Майнового комплексу загальною площею 5858.70 кв.м., яке знаходяться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, село Оліївка, вулиця Звягельська, 19 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

13 грудня 2019 року представником позивача подано заяву від 13.12.2019 про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 103 500,00 грн. та долучено до матеріалів справи наступні докази понесення позивачем судових витрат: акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 10.12.2019 на суму 103 500,00 грн.; рахунок від 10.12.2019 №10; платіжне доручення від 12.12.2019 №105 на суму 103 500,00 грн.; виписку з банківського рахунку АО «Легаллітіс» за період з 12.12.2019 по 12.12.2019.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з приватного виконавця ОСОБА_1 103 500 грн (сто три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) задоволено частково.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» витрати на правову допомогу в розмірі 56 500 грн. (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1.

В задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у матеріалах справи відсутній ордер на надання правової допомоги між головою адвокатського об`єднання «Легаллітіс» Шульганим Я.М. та адвокатом Кривендою М.В.

Також матеріали справи не містять жодного документу, який би надавав право адвокату Кривенді М.В. на підписання заяв про ухвалення додаткового рішення.

Звертає увагу, що позивачем не надано розрахунок суми витрат на надання правової допомоги та акт приймання-передачі виконаних робіт з зазначенням кількості годин, які витратив адвокат на розгляд даної справи.

Крім того, позивачем у позовній заяві не було зазначено орієнтованого розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу, яку він планує отримати під час розгляду даної справи, тому таке відшкодування є протиправним.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Приймаючи додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що заява представника ТОВ «ФК «Фінгарант» про ухвалення додаткового рішення суду та стягнення з приватного виконавця ОСОБА_1 103 500,00 грн. судових витрат підлягає задоволенню лише в частині стягнення та користь ТОВ «ФК «Фінгарант» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 56 500 грн. за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу вимог частини першої та третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин четвертої-п`ятої вказаної статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КАС України: суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої); суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового рішення суду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя).

Відтак, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п. 3 частини першої ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Наведені положення Основного Закону до 01 січня 2019 року гарантують кожному громадянину України, іноземцям та особам без громадянства, які перебувають на території України, право на правову допомогу та вибір захисника своїх прав - особу, яка є фахівцем у галузі права і на законних підставах має право надавати таку допомогу особисто.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз вимог статті 134 КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Фінгарант» в особі директора Ліманського Я.С. та Адвокатським об`єднанням «Легаллітіс» в особі голови Шульгана Я.М. укладено договір про надання правової допомоги від 14.01.2019 №AD-0023, предметом якого є надання правової допомоги клієнту в усіх на умовах і в порядку, що визначені цим договором.

У Розділі ІІІ договору про надання правової допомоги від 14.01.2019 №AD-0023 визначено, що ціна договору складається послуг за правової допомоги (пункт 3.1), вартість послуг (гонорару) формується на підставі відповідних тарифів, що зазначені сторонами в додатку №1 до даного договору та фіксується сторонами в акті приймання передачі наданих послуг (виконаних робіт), з урахуванням тарифів та обсягу (пункт 3.2), відступ від тарифів оформляється додатковою угодою (підпункт 3.2.1).

У свою чергу, клієнт зобов`язується оплатити вартість послуг (гонорару) з надання правової допомоги протягом 3 (трьох) робочих днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) на підставі виставленого Адвокатським об`єднанням рахунку-фактури (пункт 3.6 Договору).

Відповідно до додаткової угоди від 03.06.2019 №2 клієнт доручає Адвокатському об`єднанню «Легаллітіс» здійснити представництво та інші види правової допомоги згідно договору у судовому спорі за позовом ТОВ «ФК «Фінгарант» до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції; державній виконавчій службі та приватних виконавцях; інших органах, організаціях та підприємствах (незалежно від форми власності) з питань, що пов`язані із предметом даної судової справи.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу згідно вказаного договору представником позивача до суду було додано акт №2 приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 10.12.2019 до договору про надання правової допомоги від 14.01.2019 №AD-0023, відповідно до якого витрати становлять 103 500 грн., з яких: консультація усна з вивченням документів - 4 500 грн.; участь в судовому розгляді справи (супровід справи в суді першої інстанції: формування стратегії, вивчення судової практики, пошук, аналіз та трактування норм законодавства, консультаційні наради адвокатів Адвокатського об`єднання щодо спору) - 30 000 грн.; участь адвоката в одному судовому засіданні (4 500 грн * 3 засідання) - 13 500 грн.; складання заяв по суті (позовна заява, відповідь на відзив, додаткові письмові пояснення) - 12 000 грн.; складання та направлення адвокатського запиту - 500 грн.; гонорар за прийняття рішення на користь клієнта (немайновий спір) - 40 000 грн.; складення документів з процесуальних питань - 3 000 грн.

Крім того, представником позивача додано рахунок на оплату від 10.12.2019 №10 на суму 103 500 грн.; платіжне доручення від 12.12.2019 №105 на суму 103 500 грн. та виписку по рахунку з 12.12.2019 по 12.12.2019.

Відтак, наданими доказами підтверджується факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу за подання позову в цій справі та їх розмір.

Разом з тим, колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними.

Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Оцінюючи заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу суд першої інстанції вірно зазначив, що гонорар за прийняття рішення на користь клієнта розмірі 40 000 грн. не пов`язаний з наданням правової допомоги у формі конкретно визначених послуг, дій та не є витратами, які пов`язані та були необхідними для захисту довірителя, тому сума 40 000 грн не підлягає стягненню.

Крім того, вартість послуги зі складення позовної заяви у справі у розмірі 12 000 грн., за відсутності розрахунку часу витраченого адвокатом на складення позовної заяви та враховуючи складність даної є також неспівмірною визначеної суми за фактично виконані роботи, тому дана зазначена сума підлягає зменшенню до 5 000 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заява представника ТОВ «ФК «Фінгарант» про ухвалення додаткового рішення суду підлягає задоволенню в частині стягнення та користь ТОВ «ФК «Фінгарант» витрат на професійну правничу допомогу лише в розмірі 56 500 грн. за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1

Разом з тим, при вирішення питання про відшкодування витрат саме у розмірі 56 500 грн судом першої інстанції не було враховано, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн за участь у судовому розгляді справи (супровід справи в суді першої інстанції: формування стратегії, вивчення судової практики, пошук, аналіз та трактування норм законодавства, консультаційні наради адвокатів Адвокатського об`єднання щодо спору) фактично охоплюються іншими послугами, наданими адвокатом у суді першої інстанції як-то участь адвоката в судових засіданнях, складання заяв по суті (позовна заява, відповідь на відзив, додаткові письмові пояснення), складення документів з процесуальних питань, під час яких Адвокатським об`єднанням «Легаллітіс» було здійснено супровід справи в суді першої інстанції.

При цьому, у матеріалах справи не міститься доказів та інформації щодо аналізу та трактування норм законодавства для підготовки даної справи.

Крім того, зі змісту акту №2 приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 10.12.2019 до договору про надання правової допомоги від 14.01.2019 №AD-0023 неможливо встановити яким чином Адвокатським об`єднанням «Легаллітіс» були опрацьовані матеріали та проведено формування стратегії по цій справі, здійснено консультаційні наради адвокатів Адвокатського об`єднання щодо спору, неможливо оцінити обсяг витраченого часу на дані послуги, а отже і їх вартість.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що сума 30 000 грн за супровід справи в суді першої інстанції не підлягає стягненню.

Крім того, слід зазначити, що суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити розмір відшкодування витрат з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, витрати адвоката на участь у одному судовому засіданні в сумі 4500 грн, що в загальній сумі складає 13 500 грн за 3 судові засідання є значно завищеними та належним чином не обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2019, 18.11.2019 та 09.12.2019 судом першої інстанції було проведено судові засідання, на яких був присутній представник позивача - адвокат Кривенда М.В., втім загальна тривалість таких засідань не перевищила 1,5 години (30.09.2019 - 10 хв., 18.11.2019 - 37 хв., 09.12.2019 - 38 хв).

Відтак, заявлені до стягнення витрати адвоката за участь в зазначених судових засіданнях на загальну суму 13500 грн є неспівмірними визначеній сумі за фактично виконані роботи, тому слід зменшити такі витрати до 3000 грн.

Також колегія суддів звертає увагу, що адвокатом не надано детального опису робіт, пов`язаних зі складанням документів з процесуальних питань, за що адвокатом визначено суму у розмірі 3000 грн.

Втім, враховуючи, що у матеріалах справи наявні заява про подання доказів на підтвердження фактично сплачених витрат; заява щодо розміру витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; заява про ухвалення додаткового рішення, написання яких не потребує значного часу, тому витрати за складення таких документів слід зменшити до 1500 грн.

Окрім того, присуджуючи до відшкодування позивачу витрати на послуги з правової допомоги у розмірі 4500 грн за надання усної консультації з вивченням документів судом першої інстанції не було враховано, що підготовка цієї справи в суді першої інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, а матеріали справи не містять доказів витраченого представником позивача часу для надання ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» такої консультації, враховуючи предмет даного позову та значення справи для сторони, тому розмір таких витрат також підлягає зменшенню до 1000 грн.

Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу лише на суму 11 000 грн, є документально підтвердженими, та є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, що відповідає критерію реальності таких витрат.

Посилання апелянта на те, що у матеріалах справи відсутній ордер на надання правової допомоги між головою адвокатського об`єднання «Легаллітіс» Шульганим Я.М. та адвокатом Кривендою М.В. колегія суддів оцінює критично, так як адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 5076-V адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту.

У відповідності даних з Єдиного реєстру адвокатів України адвокат Кривенда М.В.. здійснює адвокатську діяльність у організаційно-правові формі Адвокатського об`єднання «Легаллітіс», що свідчить про відсутність необхідності укладати відповідний ордер з таким адвокатським об`єднанням та наявність повноважень у такого адвоката на підписання заяви про ухвалення додаткового рішення (а.с. 107).

Твердження апелянта про відсутність у позовній заяві орієнтовного розрахунку понесених ним витрат на правову допомогу колегія суддів відхиляє, оскільки згідно частини сьомої статті 139 КАС України докази про розмір витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що представником позивача подано до суду заяву від 12.11.2019 № б/н про подання доказів на підтвердження фактично сплачених витрат на професійну правничу допомогу (вх. 03-14/122805/19 від 14.11.2019) до закінчення судових дебатів у справі, тому вказані доводи апелянта про відсутність розрахунку є необгрунтованими.

Також як підставу протиправності вирішення судом першої інстанції питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідач звертає увагу, що у матеріалах справи відсутній розрахунок витраченого часу на виконання адвокатом відповідних завдань, проте з додатку №1 22.04.2019 до договору про надання правової допомоги від від 14.01.2019 №AD-0023 вбачається детальний опис послуг, які надаються Адвокатським об`єднанням «Легаллітіс» із зазначенням вартості таких послуг за одну годину та зазначення у акті №2 приймання-передачі наданих послуг кількості показників наданих послуг, що також спростовує відповідні доводи апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За змістом частини першої ст. 317 КАС України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою вказаної статті закріплено, що зміна судового рішення може полягати у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити судове рішення в резолютивній частині шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини додаткового рішення у наступній редакції: «Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» витрати на правову допомогу в розмірі 11 000 грн (одинадцять тисяч гривень) з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 ».

Керуючись ст. ст. 242, 250, 287, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року - змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» витрати на правову допомогу в розмірі 11 000 грн. (одинадцять тисяч гривень) з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 ».

В іншій частині - додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук