Справа № 822/2875/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2020 року

Київ

справа №822/2875/17

адміністративне провадження №К/9901/25562/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 822/2875/17

за позовом ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, Державної судової адміністрації України про стягнення середнього заробітку,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Блонського В.К., суддів Салюка П.І., Ковальчук О.К.,

та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Сушка О.О., суддів Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (далі - відповідач-1, ТУ ДСА в Хмельницькій області) та Державної судової адміністрації України (далі - відповідач-2, ДСА України), в якому просив:

1.1 стягнути з ТУ ДСА в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на його користь 989 596 грн 08 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 січня 2009 року по 10 жовтня 2017 року включно.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом голови Хмельницького міського (міськрайонного) суду від 30 січня 2009 року позивач 30 січня 2009 року звільнений з посади судді, а ТУ ДСА України в Хмельницькій області зобов`язано провести з позивачем розрахунок при звільненні.

2.1. На час звільнення позивача з Хмельницького міського (міськрайонного) суду Хмельницької області в судах були наявні його спори з ТУ ДСА України в Хмельницькій області про розміри належних сум при звільненні, які вирішились на користь позивача.

2.2. Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року, у зв`язку із поданням заяви про відставку, позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області з 03 жовтня 2016 року.

2.3. Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2010 року у справі № 2а-1/2010 ТУ ДСА України в Хмельницькій області зобов`язано зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, час роботи стажистом на вакантній посаді помічника прокурора Любарського району Житомирської області з 31 травня 1989 року по 21 травня 1990 року та призначити щомісячне грошове утримання судді з 22 грудня 2004 року. Рішення суду виконане відповідачем 26 грудня 2011 року.

2.4. Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2012 року у справі № 2221/367/2012 ТУ ДСА України в Хмельницькій області зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за порушення строків виплати щомісячного довічного грошового утримання судді за період з січня 2005 року по листопад 2011 року. Рішення суду виконане відповідачем 03 жовтня 2017 року.

2.5. Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року у справі № 2-а-2652/11 зобов`язано ТУ ДСА України в Хмельницькій області за період з 01 червня 2005 року по січень 2009 року донарахувати і виплатити позивачу надбавку за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю за формою 3 у розмірі 10 % від посадового окладу. Рішення суду виконане відповідачем 11 жовтня 2017 року.

2.6. Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року у справі №677/1254/15-а зобов`язано ТУ ДСА України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів за несвоєчасне нарахування та виплату надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період з липня 2005 року по травень 2015 року та виплату грошового утримання судді за вказаний період. Рішення частково виконане відповідачем 22 серпня 2017 року.

2.7. Разом з тим, за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 31 січня 2009 року по 10 жовтня 2017 року, тобто за 8 років 8 місяців та 11 днів, розмір відшкодування середнього заробітку, на думку позивача, складає 989 596 грн 08 коп (454 грн 36 коп за один робочий день х 2 178 днів).

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1 з 05 січня 1993 року по 30 січня 2009 року працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду Хмельницької області.

4. На час звільнення позивача з Хмельницького міського (міськрайонного) суду Хмельницької області, в судах були наявні його спори з ТУ ДСА України в Хмельницькій області, а саме:

4.1 у Ярмолинецькому районному суді Хмельницької області про зарахування до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, часу роботи стажистом на вакантній посаді помічника прокурора Любарського району Житомирської області з 31 травня 1989 року по 21 травня 1990 року, призначення щомісячного грошового утримання судді з 22 грудня 2004 року та про стягнення втрати частини доходу;

4.2 у Красилівському районному суді Хмельницької області про стягнення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, недоплаченого щомісячного грошового утримання та компенсації за їх несвоєчасну виплату.

5. Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2010 року в справі № 2а-1/2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2010 року, ТУ ДСА України в Хмельницькій області зобов`язано зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, час роботи стажистом на вакантній посаді помічника прокурора Любарського району Житомирської області з 31 травня 1989 року по 21 травня 1990 року та призначити щомісячне грошове утримання судді з 22 грудня 2004 року.

5.1. Це рішення суду виконане відповідачем 26 грудня 2011 року шляхом видання наказів № 2/02-05 від 14 січня 2011 року, № 5/02-05 від 28 січня 2011 року та перерахування нарахованої заборгованості у розмірі 21 642 грн та 1 482 грн.

6. Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2012 року у справі № 2221/367/2012, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 листопада 2014 року, ТУ ДСА України в Хмельницькій області зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за порушення строків виплати щомісячного довічного грошового утримання судді за період з січня 2005 року по листопад 2011 року.

6.1. На виконання цього рішення відповідачем нараховано позивачу 23 679 грн 40 коп такої компенсації та виплачено її у жовтні 2017 року.

7. Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року в справі № 2-а-2652/11, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року, зобов`язано ТУ ДСА України в Хмельницькій області за період з 01 червня 2005 року по січень 2009 року донарахувати і виплатити позивачу надбавку за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю за формою 3 у розмірі 10 % від посадового окладу.

7.1. На виконання цього рішення суду відповідачем нараховано позивачу 16 142 грн 09 коп та виплачено їх у жовтні 2017 року.

8. Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року в справі № 677/1254/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року, визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Хмельницькій області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 за період з липня 2005 року по травень 2015 року компенсації втрати частини доходу у вигляді надбавки за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю, та компенсації втрати частини доходу у вигляді недоплаченого грошового утримання судді.

8.1.1. Постановлено стягнути з ТУ ДСА України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 , за період з липня 2005 року по травень 2015 року, 16 265 грн 59 коп компенсації втрати частини доходу у вигляді надбавки за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю, та 18 556 грн 95 коп компенсації втрати частини доходу у вигляді недоплаченого грошового утримання судді, а всього - 34 822 грн 54 коп.

8.2. На виконання цього судового рішення відповідачем було нараховано позивачу 24 517 грн 57 коп такої компенсації та виплачено її 22 серпня 2017 року.

9. Згідно з довідкою ТУ ДСА в Хмельницькій області від 19 липня 2016 року № 648/16 середньомісячна заробітна плата позивача на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницькій області за останні два місяці перед звільненням становить 9 768 грн 81 коп.

ІІІ. Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

10. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено частково:

10.1 стягнуто з ТУ ДСА в Хмельницькій області за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь позивача 229 094 грн 31 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 жовтня 2015 року по 11 жовтня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11. Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено наявність підстав для стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 жовтня 2015 року по 11 жовтня 2017 року.

12. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

13. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як вона була присуджена за судовим рішенням, не може здійснюватись за правилами статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а може бути лише компенсацією втрати частини доходу у зв`язку із затримкою строків їх виплати. На час звільнення позивача з роботи на посаді судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 30 січня 2009 року спірні суми йому не належали, а вина відповідача у їх невиплаті була відсутня, що виключає відповідальність останнього, передбачену статтею 117 КЗпП України.

ІV Касаційне оскарження

14. Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано у Суді 19 лютого 2018 року.

15. У касаційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції (в частині відмови в задоволенні позову) та судом апеляційної інстанції постановлено рішення із неправильним застосуванням норми матеріального та процесуального права. Так, позивач наголошує на тому, що при його звільненні ТУ ДСА в Хмельницькій області не було виплачено йому всіх сум, що належали йому при звільненні, оскільки в судах були наявні спори з ТУ ДСА України в Хмельницькій області, які вирішились на користь позивача, а саме про:

15.1.1. зарахування до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді, часу роботи стажистом на вакантній посаді помічника прокурора Любарського району Житомирської області з 31 травня 1989 року по 21 травня 1990 року, призначення щомісячного грошового утримання судді з 22 грудня 2004 року та про стягнення втрати частини доходу;

15.1.2 стягнення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, недоплаченого щомісячного грошового утримання та компенсації за їх несвоєчасну виплату.

15.2. Також позивач наголошує на тому, що його право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначено КЗпП України та є сталою практикою Верховного Суду України.

15.3. Додатково заявник касаційної скарги зауважує, що судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права, а саме: не направлено йому ухвалу про відкриття апеляційного провадження та не направлено що ухвалу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

15.4. За таких обставин заявник касаційної скарги просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та постановою суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

16. 20 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: головуючого судді Желтобрюх І.Л., суддів Білоуса О.В., Данилевич Н.А., відкрито касаційне провадження. Витребувано справу № 822/2875/17 із Хмельницького окружного адміністративного суду.

17. Також до Верховного Суду надійшли відзиви на касаційну скаргу, в якому представники відповідачів спростовує її доводи та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

18. 12 березня 2018 року справа № 822/2875/17 надійшла до Верховного Суду.

19. 06 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року № 624/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

20. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю - Шевцову Н.В., суддів - Кашпур О.В., Радишевську О.Р.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

21. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Відповідно до частини першої статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

23. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

24. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

25. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

25.1. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

VІ Позиція Верховного Суду

26. Переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

27. Спір в цій справі виник у зв`язку з тим, що на час звільнення позивача із займаної посади, у судах існували спори щодо виплати йому належних сум, які після звільнення були задоволенні на його користь (постанови Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2010 року в справі № 2а-1/2010 та від 12 березня 2012 року у справі № 2221/367/2012 і постанови Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року в справі № 2а-2652/11 та від 25 серпня 2015 року в справі № 677/1254/15-а). Позивач вважає, що вказані кошти йому мали би виплатити при звільненні, але оскільки ТУ ДСА в Хмельницькій області цього не зробило, то відповідно до статті 117 КЗпП України повинно виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

28. Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанови Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2010 року в справі № 2а-1/2010 та від 12 березня 2012 року у справі № 2221/367/2012 і постанови Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2011 року в справі № 2а-2652/11 та від 25 серпня 2015 року в справі № 677/1254/15-а, якими стягнуто на користь позивача компенсації втрати частини доходу у вигляді надбавки за роботу з матеріалами, що мають відомості, які становлять державну таємницю, та недоплаченого грошового утримання судді, прийняті вже після звільнення позивача із займаної посади.

29. Судом апеляційної інстанції зауважено, що із досліджених судових рішень встановлена вина Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у не здійсненні позивачу відповідних виплат, а не ТУ ДСА в Хмельницькій області.

30. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, оскільки вказані постанови прийняті після звільнення позивача із займаної посади, то кошти, які стягнуті за цими постановами не можуть вважатися такими, що належали позивачу на час його звільнення і не були виплачені з вини ТУ ДСА в Хмельницькій області.

31. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується Верховний Суд, що на час звільнення позивача із займаної посади судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 30 січня 2009 року у ТУ ДСА в Хмельницькій області був відсутній обов`язок щодо виплати позивачу сум, які були стягнуті, вже після його звільнення, постановами Ярмолинецького районного суду від 24 лютого 2010 року в справі № 2а-1/2010 та від 12 березня 2012 року у справі № 2221/367/2012 і Красилівського районного суду від 09 листопада 2011 року в справі № 2а-2652/11 та від 25 серпня 2015 року в справі № 677/1254/15-а. А отже з урахуванням зазначеного, немає підстав твердити, що ТУ ДСА в Хмельницькій області допустило затримку розрахунку при звільненні, яка в розумінні статті 117 КЗпП України дає підстави для стягнення середнього заробітку.

32. Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги стосовно ненаправлення позивачу, на його думку, судом апеляційної інстанції ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги ДСА України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції 21 грудня 2017 року було направлено ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 20 грудня 2017 року разом із апеляційною скаргою ДСА України на адресу позивача, зазначену у позовній заяві та в його апеляційній скарзі. Проте вказане поштове відправлення було повернуто на адресу апеляційного суду без вручення адресату із відміткою «Не проживає».

33. Крім того Верховний Суд зауважує, що позивач брав участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанцій 17 січня 2018 року.

34. Відповідно до журналу судового засідання суду апеляційної інстанції від 17 січня 2018 року сторонам в справі роз`яснено їх права та обов`язки, визначені статтями 44, 47 КАС України. Отже, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із не отриманням ним копії ухвали про відкриття апеляційного провадження від 20 грудня 2017 року та копії апеляційної скарги ДСА України для підготовки відповідного заперечення.

35. Також Верховний Суд уважає безпідставними доводи касаційної скарги позивача щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, як на підставу для його скасування, оскільки постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено, а отже, в розумінні приписів КАС України, не підлягає оцінці судом касаційної інстанції.

36. Іншим доводам викладеним у касаційній скарзі вже була надана оцінка судом апеляційної інстанції, Верховний Суд зауважує, що вони також не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, і зводяться до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин справи.

37. Верховний Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

38. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. Ураховуючи наведене Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

40. З огляду на викладене, висновок суду апеляційної інстанції є правильним, обґрунтованим, підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року в справі № 822/2875/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.В. Шевцова

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська