Справа № 9901/512/19
Суддя: Антонюк Наталія Олегівна
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Окрема думка суддів Великої Палати Верховного Суду
Антонюк Н. О., Яновської О. Г.
Справа № 9901/512/19
Провадження № 11-1287заі19
Постановою від 12 березня 2020 року Велика Палата Верховного Суду залишила без задоволення апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України (далі - ГПУ) на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 9901/512/19 за позовом ГПУ до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправним і скасування рішення, а вказану ухвалу - без змін.
Не погоджуємось з таким рішенням більшості колегії суддів, а тому вважаємо за необхідне висловити в цій справі окрему думку.
Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду виходила із того, що нормами Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) не передбачено можливості оскарження рішення ВРП про відмову в тимчасовому відстороненні судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.
На думку Великої Палати Верховного Суду, у цій справі позивач фактично оскаржує рішення ВРП, яке не стосується інтересів та не порушує прав ГПУ, а має безпосередній вплив лише на суддю, щодо якого воно ухвалене, тобто є актом індивідуальної дії.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки ГПУ не наділена повноваженнями на звернення до суду з позовом про скасування рішення ВРП про відмову в тимчасовому відстороненні судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, то й оскаржуване рішення про відмову в задоволенні клопотання заступника Генерального прокурора Кізя С. М. про тимчасове відсторонення судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності не може бути предметом розгляду адміністративного суду за зверненням ГПУ.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується не тільки спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а й тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Підстави та мотиви висловлення окремої думки
У статті 154 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) визначено загальні положення для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади. Зокрема, у частині першій цієї статті вказано, що відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Спеціальною нормою (статтею 155-1 КПК України) визначено спеціальну процедуру щодо тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності та продовження строку такого тимчасового відсторонення. Відповідно до цієї спеціальної норми рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності ухвалюється ВРП на підставі вмотивованого клопотання Генерального прокурора або його заступника в порядку, встановленому законом.
Тобто кримінальний процесуальний закон визначив загальну і спеціальну процедури для обрання такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади для загального суб`єкта і спеціального - в даному випадку, судді.
У КПК України визначено й процедуру оскарження рішень, які прийняті слідчими суддями, в тому числі й щодо застосування чи незастосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, пунктами 11 та 11-1 частини першої статті 309 КПК України встановлено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відсторонення від посади або відмову у ньому; продовження відсторонення від посади. З цього положення чітко простежується, що оскаржити відповідні ухвали може як особа, щодо якої обрано відсторонення від посади, так і сторона обвинувачення - тобто прокурор (наприклад, у випадку відмови у відстороненні).
Вважаємо, що аналогічні суб`єкти оскарження мають мати право на оскарження рішень ВРП щодо відсторонення, відмови у відстороненні або відмови у продовженні відсторонення судді. Очевидно, що рішення ВРП має оскаржуватися відповідно до положень Закону № 1798-VIII.
Статтями 62-64 Закону № 1798-VIII детально регламентовано підстави та процедуру відсторонення, а також продовження відсторонення від посади судді. Статтею 65 Закону № 1798-VIII визначено процедуру оскарження рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя чи рішення про продовження строку тимчасового відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності. Зокрема, у цій статті вказано, що рішення ВРП про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, продовження строку такого відсторонення може бути оскаржене та скасоване виключно з підстав, перелічених у цій же статті.
Проте цією статтею не визначено коло суб`єктів права на оскарження відповідного рішення ВРП. На нашу думку, таке коло суб`єктів не може бути обмежено і звужено лише до особи, щодо якої розглядалося питання про застосування відсторонення від посади. Право на оскарження відмови у відстороненні від посади зберігається і за стороною обвинувачення, тобто Генеральною прокуратурою України.
Адже не можна виключати такої ситуації, що рішення ВРП про відсторонення від посади чи відмову у такому відстороненні буде не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні. А це безумовна підстава для скасування рішення ВРП відповідно до пункту 2 частини першої статті 65 Закону № 1798-VIII. Очевидно, що неналежно підписане рішення може бути оскаржене як суддею щодо якого вирішувалося питання про відсторонення, так і стороною обвинувачення.
Цей факт додатково підтверджує висновок про можливість оскарження рішення ВРП про відсторонення або про відмову у відстороненні судді від посади обома сторонами кримінального провадження, як це визначено в КПК України.
Тому вважаємо висновок, викладений у постанові від 12 березня 2020 року про те, що ГПУ не наділена повноваженнями на звернення до суду з позовом про скасування рішення ВРП про відмову в тимчасовому відстороненні судді від здійснення правосуддя у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, помилковим. Аналогічна правова позиція була викладена нами раніше у схожих справах.
Судді Великої Палати Верховного Суду Н. О. Антонюк