Справа № 614/286/20
Суддя: Гуляєва Г. М.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/286/20
провадження: 2-а/614/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2020

смт. Борова Борівського району Харківської області

справа № 614/286/20

Борівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Гуляєвої Г. М., за участю секретаря Євтіхієвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського ГРПП Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ВАРЧЕНКА СЕРГІЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА

про скасування постанови серії БАА № 421253 від 25 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

за участю учасників справи:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: Варченка С.О.,

У С Т А Н О В И В :

01.04.2020 ОСОБА_1 звернулася до Борівського районного суду Харківської області з позовом до поліцейського ГРПП Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області Варченка С.О., в якому просила визнати дії відповідача щодо винесення постанови серії БАА № 421253 від 25.03.2020, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП до штрафу в розмірі 510 грн. протиправними і незаконними; визнати незаконною та скасувати вказану постанову.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на наступні обставини.

Постановою поліцейського ГРПП Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області Варченко С.О. серії БАА № 421253 від 25.03.2020 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст.126 КУпАП до штрафу в розмірі 510 грн.

Підставою для винесення постанови слугувало те, що 25.03.2020 о 22.55 год. в с. Піски-Радьківські по вул. Перемоги водій керував транспортним засобом мопедом «Вайпер», номерний знак відсутній, який був незареєстрований, порушив п.п. 30.1 ПДР України та керував мопедом без мотошолома, порушив п.п. 2.3 г ПДР України та керував без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати транспортним засобом, порушив п. 2.1 а ПДР України.

Позивач вважає вищевказану постанову незаконною з наступних підстав.

Згідно ПДР України мопед не є механічним транспортним засобом, отже на водія мопеда не поширюються вимоги п. 2.1а та 2.3г ПДР України. Крім того, згідно ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають, зокрема, мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Вулиця Перемоги в с. Піски-Радьківські Борівського району Харківської області не входить до переліку доріг державного значення, затвердженого відповідною постановою КМУ. Таким чином, підтверджується відсутність факту порушення позивачем вимог п. 30.1 ПДР України.

Принагідно позивач зазначає, що згідно Міжнародної Віденської Конвенції про Дорожній рух велосипед з підвісним двигуном (мопед) рекомендується прирівнювати до велосипеда. З оглядом на це, на власників мопедів не поширюються вимоги п. 2 ПДР України.

На факт володіння та на право користування мопедом до набрання чинності змін у законодавстві у відношенні щодо мопедів не повинні поширюватись вимоги, яких не було у ПДР на час придбання мопеда (придбаний у 2008 році), бо в іншому випадку це є порушенням конституційного принципу неприпустимості зворотної дії законів та інших НПА у часі, закріпленого ст. 58 Конституції України.

Також, в порушення вимог ч. 1 ст. 283 КУпАП відповідач не вказав ні місце вчинення правопорушення, ні модель мопеду та не затвердив оспорювану постанову своїм підписом.

Відповідач порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки розглянувши справу о 22.55 годині, в момент зупинки, не надав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі, а також, проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об?єктивного з?ясування обставин справи. Разом з тим, відповідач склав у патрульному автомобілі постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази та не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП. Але позивача було зупинено по вулиці Степовій в с. Піски-Радьківські, не переїжджаючи залізничного переїзду, після якого починається вулиця Перемоги. Поблизу домоволодіння поивача, яке розташоване по вул. Перемоги, б. 240, була винесена постанова.

Ухвалою судді від 01.04.2020 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.04.2020 до Борівського районного суду Харківської області надійшов відзив від відповідача, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Доводи позивача про те, що її мопед не є механічним транспортним засобом, не підлягає державній реєстрації у зв?язку з тим, що вона рухалася по дорозі, яка не є автомобільною дорогою державного значення, та в зв?язку з цим не повинна перебувати в шоломі і мати водійське посвідчення відповідної категорії (що на її думку свідчить про відсутність в її діях складу інкримінованого їй правопорушення) є безпідставними. Законом України від 17.11.2018 № 586-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» з 01.01.2010 передбачена обов?язкова реєстрація мопедів.

Посвідчення водія видається відповідно до Постанови КМУ від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положень про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами».

Постановою КМУ № 511 від 20.05.2009 внесено зміни до Постанови КМУ від 08.05.1993 № 340 та затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об?ємом до 50 куб.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Таким чином, з 01.01.2010 в Україні встановлена реєстрація мопедів як транспортних засобів та необхідність отримання посвідчення водія на їх керування, незалежно від їх користування на вулично-дорожній чи на автомобільній дорозі державного значення, визначено нові умови допуску громадян до керування транспортними засобами цієї категорії, у тому числі, отримання права керування такими транспортними засобами з отриманням посвідчення водія відповідного зразка.

Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 дійшов правового висновку про те, що з 01.01.2010 в Україні встановлена обов?язкова реєстрація мопедів як транспортних засобів та отримання посвідчення водія на їх керування, незалежно від їх користування чи на вулично-дорожній, чи на автомобільній дорозі державного значення.

Таран Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач поліцейський СРПП Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області Варченко С.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, пояснення надав аналогічні відзиву.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 421253, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП на неї накладено адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.7).

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Згідно п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи (далі ПДР України), які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 1.10 ПДР України: транспортний засіб-пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пункт 2.1 розділу 2 ПДР України: водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Пункт 2.3 пп."г" розділу 2 ПДР України: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Пункт 2.9 розділу 2 ПДР України: водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.

Пункт 7 Порядку: експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Законом України від 17 листопада 2008 року № 586-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів.

Таким чином, з 01 січня 2010 року в Україні встановлена реєстрація мопедів як транспортних засобів та отримання посвідчення водія на їх керування, незалежно від їх користування чи на вулично-дорожній, чи на автомобільній дорозі державного значення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 511 від 20 травня 2009 року затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

П.п. 2.3 «г» ПДР України чітко зазначено, що під час руху на мотоциклі і мопеді водій зобов?язаний бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів. Вказана норма передбачає такий транспортний засіб як мопед, а не механічний транспортний засіб.

Посилання позивача на те, що мопед відповідно до Віденської Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року прирівнюється до велосипеда, а тому на нього не можуть поширюватись норми пунктів 2.1«а» та2.3»г» ПДР України є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 1 даної Конвенції мопед за своїми технічними характеристиками відповідає визначенню «велосипед із підвісним двигуном», що не є тотожним визначенню «велосипед».

Суд зазначає, що норми даної статті дозволяють, а не прямо встановлюють можливість договірної держави прирівнювати «велосипед із підвісним двигуном» до «велосипеду». Вищезазначене спростовує доводи позивача про невідповідність норм національного законодавства Віденської Конвенції про дорожній рух.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 17.05.2018 по справі №681/972/17.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення нею правил дорожнього руху, ознаки якого підпадають під дію статті 121 ч. 6 та статті 126 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015).

Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними твердження позивача про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та вимог статті 268 КУпАП.

Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у справах № 286/648/17 (постанова К/9901/23930/18 від 07 грудня 2018 року), № 489/1525/16-а (постанова К/9901/5974/18 від 31 січня 2018 року) та № 681/972/17 (постанова К/9901/17506/18 від 17 травня 2018 року), № 310/4817/17 (постанова від 27.12.2019).

Принагідно суд зазначає, що позивач не оспорює вчинення нею дій, які є елементами складу адміністративних правопорушень, за вчинення яких відносно неї відповідачем винесено постанову: керування мопедом без мотошолому, керування мопедом, не зареєстрованим у встановленому законом порядку, без посвідчення водія відповідної категорії.

З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно якого розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту:

"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 20, 77, 90, 126, 162, 194, 205, 229, 242-246, 257-262, 286, 295, п. 15.5 Перехідних положень КАС України, на підставі ст.ст. 7, 9, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського ГРПП Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області ВАРЧЕНКА СЕРГІЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА про скасування постанови серії БАА № 421253 від 25 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня закінчення дії карантину апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 20.05.2020.

Головуючий суддя Гуляєва Г. М.