Справа № 380/3336/20
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3336/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Гулкевич І.З., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61906596 від 23.04.2020.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем незаконно було відкрито виконавче провадження, оскільки ОСОБА_1 не проживає у місті Києві. Будь-яке рухоме чи нерухоме майно позивача у цьому місті також відсутнє.

Отже, відповідач, повноваження якої поширюються на виконавчий округ міста Києва, не мала права відкривати виконавче провадження, боржником у якому є позивач.

Відповідно, прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 07.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), , залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит", встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, запропоновано третій особі у визначений строк надати суду пояснення щодо позову.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого позов є безпідставним та необґрунтованим.

В обґрунтування заперечень відповідач вказує на те, що у виконавчому написі нотаріуса, на виконання якого було відкрито виконавче провадження, вказано місцем проживання боржника місто Київ.

Аналізуючи норми Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", відповідач зазначає, що фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому порядку.

Приватним виконавцем було перевірено виконавчий документ на відповідність вимогам чинного законодавства. Жодної з передбачених законом підстав для повернення виконавчого напису стягувачу та відмови у відкритті виконавчого провадження виявлено не було.

Відповідач просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач в судове засідання не прибув. В додаткових пояснення просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. Була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Суд зазначає, що особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ, в тому числі з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, визначені ст. 268 КАС України, відповідно до якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

При цьому, суд приймає до уваги положення постанови КМ України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", зі змінами, внесеними постановами КМ України від 25.03.2020 р. № 239 та від 22.04.2020 р. № 291, якими запроваджено до 11 травня 2020 року на усій території України карантин.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 р., розділ VI " Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, в тому числі щодо розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження тощо продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи відсутність у матеріалах справи заяв або клопотань учасників справи щодо неможливості розгляду справи через запровадження на усій території України карантину суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі документами.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

17.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9365, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" заборгованості за кредитним договором №2720135 від 19.09.2019 на загальну суму 5 000 грн.

21.04.2020 товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни із заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича №9365 від 17.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" заборгованості на загальну суму 24019,53 грн.

У виконавчому написі №9365 від 17.04.2020 та у заяві від 21.04.2020 про примусове виконання виконавчого напису №9365 від 17.04.2020 зазначені адреси місця реєстрації та місця проживання боржника ОСОБА_1 , а саме: адреса реєстрації - АДРЕСА_1 ; адреса проживання - АДРЕСА_2 .

23.04.2020 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №61906596 з виконання виконавчого напису №9365, виданого 17.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості в сумі 24019,53 грн.

Зазначеною постановою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2401,95 грн.

Вважаючи зазначену постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з вимогами частини 3 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон України № 1404-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Таким чином, приватні виконавці є суб`єктами владних повноважень в розумінні положень пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки наділений владними управлінськими функціями щодо здійснення виконавчих дій відповідно до вказаних вимог чинного законодавства.

Згідно з вимогами ч.2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження"(далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIIIвстановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"(далі - Закон №1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

А відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VII від 02.06.2016, (далі Закону №1403), приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до ч. 2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.

За змістом статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, повноваження приватноно виконавця обмежені його виконавчим округом.

Оскільки в спірних правовідносинах приватний виконавець діє як суб`єкт владних повноважень відповідно до зазначених вище норм чинного законодавства, з`ясовуючи наявність в нього повноважень на відкриття виконавчого провадження стосовно певного боржника, він має діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 статті 2 КАС України).

Тому суд дійшов висновку, що для того, щоб переконатися в наявності своїх повноважень на вчинення виконавчих дій, приватний виконавець має вимагати від особи, що звертається до нього з заявою про примусове виконання документи на підтвердження факту проживання, перебування боржника - фізичної особи за певною адресою в межах свого виконавчого округу, наявність яких у фізичної особи передбачена чинним законодавством (паспорт, довідка внутрішньо переміщеної особи, тощо).

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що ОСОБА_1 , місце народження м. Моршин, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий Дрогобицьким МВ ГУ ДМС України у Львівській області 25.12.2014.

Суд, керуючись статтями 73,76 КАС України, визнає неналежними доказами у справі, надані відповідачем на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , виконавчий напис нотаріусу № 9365 від 17.04.2020 та заяву від 21.04.2020 про його примусове виконання, оскільки ці обидва документи створені за ініціативою стягувача, на підставі документів кредитування позивача, однак в самому кредитному договорі № 2720135 від 19.09.2019, в додатковій угоді від 09.10.2019 до цього договору, а також додатковій угоді про зміну умов договору про надання кредиту №2720135 від 08.11.2019 - визначення такої адреси проживання позичальника відсутнє.

Інших належних доказів, що підтверджують факт проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 чи іншою адресою в м . Київ на момент прийняття приватним виконавцем вказаного виконавчого документу до виконання, суду не надано, отже відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності вчинення ним виконавчих дій і прийняття виконавчого документу стосовно ОСОБА_1 .

Вказані обставини не були перевірені та враховані відповідачем під час винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому таке рішення приватного виконавця є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження", отже, спірна постанова підлягає скасуванню, через відкриття виконавчого провадження ВП №61906596 не за місцем виконання, а позовні вимоги - задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (пункти перший, другий частини сьомої статті 139 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В позові заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (а.с.5) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

На підтвердження факту понесених позивачем витрат на правову допомогу позивач надав суду такі докази:

- договір про надання юридичних послуг від 25.04.2020 № 25/04/03 з ФОП ОСОБА_2 ;

- акт приймання-передачі послуг № 1від 25.04.2020, згідно з яким фізична особа - підприємець ОСОБА_2 надав позивачу послугу з проведення усної консультації 2 години вартістю 1000,00 грн, з аналізу документів справи 2 години вартістю 1000,00 грн та з підготовки позовної заяви 6 годин вартістю 3000,00 грн;

- копію прибуткового касового ордеру № 35 від 27.04.2020 (арк. спр. 13);

- копію диплома спеціаліста на ім`я ОСОБА_2 , №21615448 від 30.06.2003 Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого.

З урахуванням тих обставин, що відповідач оспорює розмір заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд вирішує питання щодо наявності підстав для відшкодування цих витрат.

За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в ньому відсутні відомості про можливість здійснення ФОП ОСОБА_2 підприємницької діяльності за напрямком КВЕД 69.10: Діяльність у сфері права.

Інших доказів на підтвердження права ФОП ОСОБА_2 надавати послуги з професійної правничої допомоги в цій справі на платній основі, а також права видавати прибуткові ордери на підтвердження факту надання вказаних послуг (не перебування ФОП на податковому обліку як платника єдиного податку) не надано суду позивачем в ході розгляду цієї справи, отже не доведено обґрунтованості заявлення суми цих витрат до відшкодування.

Крім того, в розумінні вимог ст. 134 КАС України витратами на професійну правничу допомогу є саме витрати сторін, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

За таких обставин суд не знаходить підстав для розподілу між сторонами за результатом розгляду справи заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2020 ВП №61906596.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (місцезнаходження: вул. Окіпної Раїси, буд.4-А, офіс 71-А, м. Київ, 02002)) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Повне рішення складено 20 травня 2020 року.

Суддя Гулкевич І.З.