Справа № 520/3658/2020
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 травня 2020 р. справа № 520/3658/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод" (пр. Ново-Баварський, буд. 120 А, м. Харків, 61019, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, у якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17.12.2019.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у спірних правовідносинах відповідач мав право проводити камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з урахуванням строків давності, визначених ст.102 Податкового кодексу України, а саме не пізніше закінчення 1095 дня, з граничного строку подання декларацій позивачем за липень 2014 року, вересень грудень 2014 року, січень - грудень 2015 року, січень - вересень 2016 року, та з граничного строку сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом по податковому повідомленню-рішенню (форма «Ш») від 26.06.2015 №, оскільки граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, то відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім граничним строком подання податкової декларації та/або з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафу на підставі ст. 126 Кодексу є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, тобто штраф нараховується платнику податків при сплаті податкового боргу на сплачену суму і враховуючи період фактичного існування податкового боргу.

Позивачем через канцелярію суду подана відповідь на відзив, в якій позивач з доводами, викладеними у відзиві на позов не погоджується, посилаючись на позиції Верховного суду у справах №820/495/18, №802/1425/14-а, №823/457/18, №820/11541/13-а.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку Приватного акціонерного товариства "Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод" з питань дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість по деклараціям за липень 2014 року, вересень - грудень 2014 року, січень грудень 2015 року, січень - вересень 2016 року та по податковому повідомленню-рішенню (форма «Ш») від 23.06.2015 №, за результатами якої відповідачем складено акт перевірки №931/20-40-56-04-06/05404268 від 25.11.2019.

У акті перевірки №931/20-40-56-04-06/05404268 від 25.11.2019 контролюючим органом зроблено висновок, що в порушення п.57.1, п.57.3 ст.57 Кодексу позивачем було несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість по податковим деклараціям з ПДВ за липень 2014 року, вересень - грудень 2014 року, січень - грудень 2015 року, січень - вересень 2016 року, по податковому повідомленню-рішенню (форма «III») від 26.06.2015 №, у зв`язку із чим за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов`язання передбачена відповідальність згідно п.126.1 ст.126 Кодексу у вигляді застосування штрафу.

За висновками акту перевірки №931/20-40-56-04-06/05404268 від 25.11.2019 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 №009337504, згідно із яким позивачу визначено суму штрафу у розмірі 56205,83 грн на підставі ст.126 ПК України.

За наслідками адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення (скарга від 27.12.2019 №01/110) ДПС України прийнято рішення №8130/6/99-00-08-05-05-06 від 02.03.2020 податкове повідомлення-рішення від 17.12.2019 №009337504 залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Не погоджуючись із таким податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Зі змісту позовної заяви та відзиву на неї судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи. Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень Податкового кодексу України в частині застосування вимог ст.102 ПК України при нарахуванні позивачу штрафних санкцій на підставі ст.126 ПК України.

Зокрема, сторонами не заперечувалось, що у межах спірних правовідносин позивачем порушено строки сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податковим деклараціям з ПДВ за липень 2014 року, вересень - грудень 2014 року, січень - грудень 2015 року, січень - вересень 2016 року, по податковому повідомленню-рішенню (форма «Ш») від 26.06.2015 №.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі приписи норм чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 102.1. статті 102 ПК України визначає, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пункт 126.1 статті 126 ПК України передбачає, що якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

За несплату або несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми податкового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу на умовах, визначених податковим законодавством.

Так, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

При цьому законодавець відносить штрафні санкції до поняття «грошові зобов`язання» (підпункт 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України), що зумовлює контролюючий орган при нарахуванні штрафних санкцій враховувати строки давності, встановлені ст. 102 ПК України.

Однак при цьому є помилковою позиція відповідача щодо того, що відлік строку давності пов`язаний із фактичною сплатою позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання, зважаючи на те, що положення пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язують початок перебігу строку давності із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у рішеннях в справах №820/495/18, №820/11541/13-а та ін.

Отже, враховуючи граничні строки подання податкових декларацій за липень 2014 року, вересень-грудень 2014 року, січень - грудень 2015 року, січень - вересень 2016 року та строки сплати узгоджених податкових зобов`язань за такими деклараціями, а також граничні строки сплати грошових зобов`язань по податковому повідомленню - рішенню від 23.06.2015 № та дату проведення камеральної перевірки, суд приходить до висновку про те, що нарахування штрафу за несвоєчасну сплати грошових зобов`язань з ПДВ по деклараціям та по податковому повідомленню-рішенню здійснено відповідачем поза межами граничного строку, визначеного ст.102 ПК України.

Суд вважає неприйнятними посилання контролюючого органу на позицію стосовно того, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафу на підставі ст. 126 Кодексу є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, огляду на неврахування відповідачем системного аналізу вищенаведених норм податкового законодавства, що мало наслідком несприятливе для позивача тлумачення приписів ст.126 ПК України.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права, а саме ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У п.п. 42-44 Рішення від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі "якості" закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.

Якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Порушення ст.1 Протоколу мало місце, оскільки органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, так як наслідок, його скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод" (пр. Ново-Баварський, буд. 120 А, м. Харків, 61019, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № від 17.12.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський експериментальний ремонтно-механічний завод" (пр. Ново-Баварський, буд. 120 А, м. Харків, 61019, ) судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Строк апеляційного оскарження рішення продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 19 травня 2020 року.

Суддя О.Г. Котеньов