Справа № 640/2684/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Київ № 640/2684/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С.,розглянувши і порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до третя особа Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області Головне Управління Держгеокадастру у Київській області
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста звернулася ОСОБА_1 з позовом до Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне Управління Держгеокадастру у Київській області з позовом, в якому просив суд : визнати протиправними дії Міськрайонного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області при розгляді проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу орієнтованою площею - 0,0024 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 ; зобов`язати Міськрайонне управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області погодити проект землеустрою щодо відведення та надання у власність позивачу земельної ділянки площею 0,0024 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста від 27.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що реалізуючи право на безоплатне одержання у власність землі із земель державної або комунальної власності він отримав рішення Гостомельської селищної Ради Київської області № 561-33-VІІ від 17.01.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0024 та для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2 . На виконання вимог ст. 186-1 ЗК України він звернувся до відповідача для погодження відповідного проекту землеустрою та отримав довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 22.10.2018 № 3942/184-18, в якій зазначено, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність перебуває за межами населеного пункту с. Гостомель. Позивач вважає, що вказаною довідкою, фактично було відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Зазначене є порушенням його права на одержання у власність земельної ділянки із земель не наданих у власність або користування на території селища Гостомель.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити в її задоволенні, стверджуючи, Міськрайонне управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області у відповідності до ст. 186-1 ЗК України та Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України та системи електронного документообігу Держгеокадастру у період з 01.01.2018 по 14.03.2019 не отримувало проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

17.01.2018 рішенням Гостомельської селищної Ради Київської області № 561-33-VІІ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 » надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,0024 та будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2 .

У зв`язку з необхідністю додати до проекту землеустрою довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями позивач звернувся до відповідача за отриманням довідки.

Згідно довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 15.03.2018 № 917/184-18 вбачається, що вказана земельна ділянка обліковується, як землі под. аеропортами.

При повторному зверненні до відповідача про надання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, позивачем до заяви додано рішення Гостомельської селищної ради № 889-34-5 від 23.10.2008 та акт (без дати) передачі частини земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України до земель житлової та громадської забудови Гостомельської селищної ради.

Зазначеним рішенням Гостомельської селищної ради був затверджений акт прийому - передачі частини земельної ділянки, яка знаходиться у поспішному користуванні Міністерства оборони України до земель житлової та громадської забудови Гостомельської селищної Ради загальною площею 10,4951 га, розташованої під об`єктами, які є власністю територіальної громади селища Гостомель.

Розгляд доданих документів до заяви, вплинув на зміну шифру рядка 2 Довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (показник 94) - землі не надані у власність та користування за межами населених пунктів.

У зв`язку з чим позивачу 22.10.2018 була видана довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями за № 3942/184-18, що земельна ділянка ь площею 0,0024 відповідно до Плану меж селищної ради та населеного пункту, що є складовою частиною проекту формування територій і встановлення меж Гостомельської селищної ради народних депутатів та смт. Гостомель Київської області, розробленого 1994 року Київським відділенням інституту землеустрою УААН перебуває за межами населеного пункту с. Гостомель в межах Гостомельської селищної ради Київської області.

Позивач вважає таку довідку відмовою у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,0024 для будівництва гаража по АДРЕСА_2 .

Вважаючи такі дії відповідача противоправними, позивач звернувся до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 2, ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом "б" частини першої статті 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Частиною шостою статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За містом частин восьмої, дев`ятої 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.

Згідно частин 1-2 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини 4 статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05. 2003 № 858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Частина 5 статті 186-1 ЗК України встановлює, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до пункту 7 Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 №580 система електронного документообігу Держгеокадастру за принципом випадковості вибирає територіальний орган Держгеокадастру, який здійснюватиме погодження проекту землеустрою, та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження проекту землеустрою передає відповідному територіальному органу Держгеокадастру матеріали, зазначені у пункті 5 цього Порядку.

Частиною 6 статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк (частина 7 статті 186-1 ЗК України).

Відповідно до частини 8 статті 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

З врахуванням наведеного законодавчого встановленого порядку для передачі земельної ділянки у власність уповноважена особа розробляє проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та органи визначені в статті 186-1 ЗК України, приймають одне з відповідних рішень.

У разі прийняття рішення про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідні органи повинні вказати вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою та зазначити розумний строк для усунення таких недоліків.

Стаття 186-1 ЗК України передбачає підстави для повторного погодження проекту землеустрою та наслідки відмови в погоджені.

При цьому, за змістом вказаної норми під час повторного розгляду проекту землеустрою після виправлення недоліків, які були підставою для відмови у погоджені проекту землеустрою, державний експерт зобов`язаний перевірити лише ті відомості щодо яких є попередні висновки.

Як убачається з матеріалів справи, висновок розгляд проекту землеустрою відповідачем не приймався, у зв`язку з тим, що в період з 01.01.2018 по 14.03.2019 вказаний проект щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу не надходив.

Судом встановлено, що позивач вважає перешкодою у реалізації свого права на одержання у приватну власність земельної ділянки видачу йому довідок від 15.03.2018 № 917/184-18 та 22.10.2018 № 3942/184-18 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель,землекористувачами угіддям, що не відповідає фактичним обставинам.

Довідка є документом, що включається до складу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (користування) під час розробки останнього землевпорядною організацією. Довідка - це певна частина вихідних даних для розробки проекту відведення земельної ділянки.

Постановою Кабінету Міністрів України №835 від 01.08.2011 затверджено серед іншого,затверджений перелік адміністративних послуг, що надаються Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами на безоплатній основі згідно з додатком 3.

Пунктом 3 вказаного Переліку передбачено надання на безоплатній основі довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями).

Інформацією, що міститься у довідці визначається до складу яких угідь має відноситись певна земельна ділянка. Вказані в довідці відомості щодо земельної ділянки повинні співпадати зі змістом дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки. Відповідач контролює це питання в ході погодження проекту відведення земельної ділянки.

Для отримання довідки до управління Держгеокадастру подаються: заява встановленої форми; копія паспорту та коду, якщо заяву подає фізична особа; копія рішення (наказу, розпорядження) про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки; обмінний ХМL-файл (складається землевпорядною організацією та інші.

Управління Держгеокадастру зобов`язане протягом десяти днів, після отримання повного пакету документів, видати замовнику довідку, строк дії якої обмежується спливом поточного року.

Відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23 жовтня 2017 року № 216 "Про затвердження типових Інформаційних та Технологічних карток адміністративних послуг, які надаються територіальними органами Держгеокадастру" було змінено наказ від 22.04.2015 №47, яким передбачалось надання довідки форми 6-зем.У новому наказі така форма адміністративної послуги не передбачена.

Водночас, згідно ст.3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5)здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України № 2939-VI запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію.

Відповідно до п.3 ст. 1 Закону України "Про адміністративні послуги" відповідач є суб`єктом надання адміністративної послуги. Умови, порядок та строки надання якої визначені ст.ст. 9-10 вказаного закону, тому позивачу була надана послуга за якою він звернувся.

Тобто відповідач надав адміністративну послугу, яку замовив позивач.

Отже, за відсутності відповідного звернення в порядку ст.186-1 ЗК України до відповідача щодо погодження проекту землеустрою та встановленого факту відмови розробнику проекту землеустрою, суд вважає, що не має протиправної бездіяльності відповідача та відповідно підстав зобов`язувати відповідача погодити проект землеустрою щодо відведення та надання у власність позивачу земельної ділянки площею 0,0024 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 .

Окрім цього, суд звертає увагу, що у постанові від 30.05.2018 у справі №826/5737/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що надання дозволу уповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Щодо ефективності вибраного способу захисту, суд зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача видати дозвіл на розробку проекту землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх названих підстав для відмови у видачі дозволу, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого дозволу з порушенням правових норм закону.

В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є недоведеними, необґрунтованими, та такими що не гуртуються на вимогах закону України.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур