Справа № 415/9047/19
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/9047/19
Провадження № 2-а/415/75/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора ВБДР УПП в Луганській області лейтенанта поліції Гончаренка Євгена Олександровича (місце знаходження: вул. Штейгерська, буд. № 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора ВБДР УПП в Луганській області Гончаренка Є.О. протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 489504 від 18 жовтня 2019 року скасувати повністю, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 18 жовтня 2019 року відносно позивача інспектором ВБДР УПП в Луганській області Гончаренком Є.О. була винесена постанова серії ДП18 № 489504 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. Позивач зазначає, що з постановою не згоден.

В обґрунтування позову зазначає, комісія у складі двох працівників УПП в Луганській області, членом якої не був Гончаренко Є.О. провела обстеження ділянки вулично-шляхової мережі м. Новодружеськ без законних підстав, зокрема без винесення наказу про створення цієї комісії. Крім того, позивач вказує, що акт обстеження не містить строку його виконання, а у зв`язку з відсутністю фінансування, у позивача не було умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Окрім зазначеного, позивач вважає, що склад адміністративного правопорушення не доведений жодним доказом.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від 08 травня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копії ухвали від 08 травня 2020 року було направлено позивачу та відповідачу в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Раніше, 31 січня 2020 року на адресу Лисичанського міського суду Луганської області від відповідача надійшло клопотання в якому він заперечив проти позовних вимог позивача та долучив до матеріалів диск з відеозаписом.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Станом на дату розгляду справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу до суду відзиву на адміністративний позов у строки, визначені судом в ухвалі про відкриття провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постанова складено відносно позивача за порушення вимог ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Об`єктом правопорушень, передбачених цією ст. 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема ч. 1 ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно за ч. 1 ст. 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови ДП18 № 489504 від 18 жовтня 2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1020 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП; в постанові щодо складу правопорушення зазначено наступне:

18 жовтня 2019 року о 12 годині 35 хвилини за адресою вул. Миру, буд. № 23, м. Новодружеськ, Луганської області, ОСОБА_1 будучі посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан вулично-шляхової мережі м. Новодружесь не вжив заходів щодо ліквідації недоліків згідно акту обстеження від 07 жовтня 2019 рок, чим порушив п. 1.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Копію постанови позивач отримав особисто 18 жовтня 2019 року про що свідчить підпис останнього на постанові.

Розглядаючи справу по суті, суд робить наступні висновки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або органи, уповноважені ними здійснювати експлуатаційне утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мають право вимагати від користувачів дотримання чинних законодавчих і нормативних актів стосовно дорожнього руху, правил ремонту і утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування дорогами і дорожніми спорудами та їх охорони.

Згідно ч. 1 ст. 140 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

До основних обов`язків органів місцевого самоврядування щодо управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до ст. 19 Закону України «Про автомобільні дороги» відносяться повноваження щодо: забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами; видача дозволів на прокладання нових та ремонт існуючих мереж у межах "червоних ліній" вулиць і доріг міст та інших населених пунктів.

Судом встановлено, що автомобільні дороги на яких, згідно акту осіннього комісійного обстеження вулично-шляхової мережі м. Новодружеськ, потрібно було вжити заходів по належному утриманню, є автомобільними дорогами міста, які є комунальною власністю Новодружеської міської ради Луганської області.

Повноваженнями в галузі будівництва, відповідно до ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування», зокрема і організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення, наділені виконавчі органи міської ради

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про місцеве самоврядування» міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Службовими (посадовими) особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженнями.

З адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарських обов`язки, оскільки є міським головою м. Новодружеська, виходячи із викладеного позивач є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Щодо об`єктивної сторони правопорушення суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як видно зі змісту постанови, що оскаржується в графі "до постанови додаються" зазначено «матеріали справи».

Диск з відеозаписом, який був наданий відповідачем разом з клопотанням, суд не приймає до уваги оскільки він не був покладений в основу оскаржуваного рішення всупереч ст. 77 КАС України.

До матеріалів справи додані: копія акту осіннього комісійного обстеження вулично-шляхової мережі м. Новодружеська та копія припису від 18 жовтня 2019 року, однак вони також, не зазначені як додатки до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 489504 від 18 жовтня 2019 року, що унеможливлює встановлення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

До того ж, відповідачем в оскаржуваній постанові не конкретизовано, які саме державні стандарти, норми і правила порушено позивачем.

Інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, матеріали справи не містять.

Оскільки відповідач не подав суду доказів які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, то суд при розгляді даного позову виходить з того, що докази події та докази порушення ПДРУ відсутні. Таким чином, при розгляді даного позову суд виходить з того, що посадова особа, яка притягла позивача до адміністративної відповідальності, не виконала вимоги закону щодо збирання доказів, фіксування доказами адміністративного порушення, доведення складу та події адміністративного правопорушення.

Суд також враховує, що закон встановлює принцип презумпції невинуватості особи, що притягається до відповідальності і відповідно принцип правомірності дії такої особи, поки у встановленому законом порядку не доведено його вину. Оскільки суду не надані відповідні докази, і не спростовані твердження водія, які б мали бути перевірені посадовою особою і спростовані, а також виходячи з принципу презумпції невинуватості, - суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а склад зазначеного в ній адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, не встановлений.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є протиправною. Оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування події та складу адміністративного правопорушення, то оскаржувана постанова судом скасовується.

Однак, судом встановлено, що дії відповідача з винесення оскаржуваної постанови не є протиправними та незаконними, оскільки відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому в цій частині адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДР УПП в Луганській області лейтенанта поліції Гончаренка Євгена Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП18 № 489504 від 18 жовтня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова