Справа № 440/1399/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1399/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/1399/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Державної митної служби України (надалі - відповідач, Дніпровська митниця) , визначивши в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Приватне Підприємство "Ромакс-Трейд", в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 19.12.2019 №UA110320/2019/000675/1 про коригування митної вартості товарів.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на обставини порушення його права на безперешкодне митне оформлення товару в порядку ст. 49 Митного кодексу України за основним методом внаслідок безпідставних, як на його думку, висновків митного органу про заниження митної вартості автомобіля під час його митного оформлення при ввезенні на територію України.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі (без залучення третьої особи) та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

15.05.2020 відповідач надав відзив на позов, відповідно до якого позов не визнає з огляду на правомірність рішення щодо коригування митної вартості за наслідками встановлення розбіжностей у документах, що підтверджують митну вартість автомобіля. Вказує, що до митного контролю Убийвовком В.В. надано квитанцію, яка не містить ідентифікаційних реквізитів, що унеможливлює ідентифікацію зазначеної квитанції з оцінюваним товаром (а.с. 33-39).

Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

09.12.2019 позивач ОСОБА_1 придбав у нерезидента вживаний транспортний засіб марки "RENAULT" моделі "MEGANE" ідентифікаційний номер кузова ( VIN ): НОМЕР_2 , колір білий, тип кузову: універсал, вартістю 3500 Євро, що підтверджується договором купівлі-продажу такого, що був у використанні транспортного засобу.

На виконання умов вищевказаного договору купівлі-продажу нерезидентом було видано рахунок-фактуру Серії TDT №04450 від 09.12.2019 на суму 3500,00 Євро (а.с. 50, 51). Вказана сума сплачена покупцем у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції про отримання грошових коштів Серії TSC №0386651 від 09.12.2019 (а.с. 55).

В подальшому представником позивача декларантом - ТОВ "Ромакс-Трейд" для здійснення митного оформлення вказаного транспортного засобу 16.12.2019 було подано до Дніпровської митниці електронну митну декларацію №UA110320/2019/221124 на ввезений транспортний засіб, згідно з якою заявлено його митну вартість в розмірі 3500,00 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору - графа 42 митної декларації (а.с. 40-41).

На підтвердження заявлених даних декларантом надано до митниці: рахунок-фактуру TDT №04450 від 09.12.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 46); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 09.12.2019 на компанію UAB "TD Transport" (Литва) (а.с. 48); акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с. 44-45).

Крім того, на повідомлення митниці щодо необхідності надання протягом 10 календарних днів додаткових документів (а.с. 23) ПП "Ромакс-Трейд" надано відповідь від 19.12.2019 (а.с. 59), до якої додано квитанцію про отримання грошових коштів Серії TSC №0386651 від 09.12.2019, митну декларацію країни походження від 09.12.2019 №19LTKC0100EK259659 (а.с. 26). Повідомлено також про неможливість подання інших документів.

19.12.2019 Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 110320/2019/000675/1, яким митна вартість товару визначена за резервним методом у розмірі 5855,00 євро (а.с. 15).

Того ж дня митницею було видано позивачу Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.12.2019 № UA110320/2019/01211 (а.с. 13-14).

В подальшому, позивачем задля проведення митного оформлення автомобіля було подано до митниці нову митну декларацію №UA 110320/2019/221558 від 20.12.2019 з наданням фінансової гарантії в забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею на загальну суму 19 582,24 (мито 6 119,45 грн та ПДВ 13 462,79 грн).

Не погоджуючись із прийнятим стосовно позивача рішенням про коригування митної вартості, останній звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи по суті заявлений позов, суд виходить з наступних мотивів.

Статтею 246 Митного кодексу України (надалі - МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (п. 2, 3 ч. 5 ст. 54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 МК України).

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №826/5868/16.

Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Суд зазначає, що наданим позивачем у ході здійснення митного контролю та проведення консультацій рахунком-фактури від 09.12.2019 підтверджено митну вартість товару автомобіля вартістю 3 500 євро (а.с. 50-51).

На повідомлення митниці щодо необхідності надання протягом 10 календарних днів додаткових документів (а.с. 23) ПП "Ромакс-Трейд" надано відповідь від 19.12.2019 (а.с. 59), до якої додано квитанцію про отримання грошових коштів Серії TSC №0386651 від 09.12.2019, митну декларацію країни походження від 09.12.2019 №19LTKC0100EK259659 (а.с. 26).

Вказана квитанція містить відомості про покупця та продавця транспортного засобу та містить інформацію про продаж транспортного засобу за ціною 3 500 євро.

Таким чином, вказаний документ не містить розбіжностей, у ньому відсутні ознаки підробки та містить усі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

Водночас відповідачем у даному випадку вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України, зокрема визначено митну вартість товару на підставі інформації з МД № UA401010/2019/64769 від 29.11.2019 на подібний товар ("RENAULT" моделі "MEGANE") задекларований вартістю у сумі 5855,00 євро (а.с. 60-61).

Суд звертає увагу на те, що визначена відповідачем митна вартість товару, яка ґрунтується на інформації з МД №UA401010/2019/64769 від 29.11.2019, здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану імпортованого транспортного засобу.

Під визначення митної вартості автомобіля слід враховувати, що договірна ціна на автомобіль формується не лише залежно від марки/моделі/року випуску/ типу двигуна/тощо, а й з урахуванням інших характеристик, які не обов`язково вказуються у митній декларації (пробіг/інтер`єр салону/додаткове обладнання/тощо).

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди товари зі схожими характеристиками були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 по справі №805/2713/16-а.

Таким чином, митний орган у даному випадку не обґрунтував свої сумніви щодо заниження заявленої позивачем митної вартості при розмитненні товарів належними та допустимими доказами та, відповідно, не довів наявність підстав для коригування митної вартості товару за резервним методом.

Крім того, суд зауважує, що приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження правомірності визначення митним органом вартості ввезеного позивачем автомобіля саме у розмірі 5855,00 євро.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані.

Відтак, позов належить задовольнити у повному обсязі у спосіб обраний позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справ.

Тож сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Дніпровської митниці Державної митної служби України (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 19.12.2019 №UА110320/2019/000675/1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Державної митної служби України (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень та пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун