Справа № 640/19102/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Київ №640/19102/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27 серпня 2018 року № повністю.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві необґрунтовано прийнято податкове повідомлення-рішення від 27 серпня 2018 року №, оскільки не враховано факт своєчасної сплати грошового зобов`язання із податку на додану вартість за грудень 2016 року. Крім того, штрафні санкції нараховані контролюючим органом за неузгодженим податковим зобов`язанням.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Розпорядженням керівника апарату суду від 23 травня 2019 року №682, у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді, в провадженні якого перебувала адміністративна справа №640/19102/18 відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення передано на повторний автоматизований розподіл справ між суддями, за результатами якого визначено суддю Шейко Т.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року справу №640/19102/18 прийнято до свого провадження суддею Шейко Т.І та продовжено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 07 серпня 2018 року №13641/26-15-12-13-20/31481925 та відповідно податкового повідомлення-рішення від 27 серпня 2018 року №.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві у відповідності до підпунктів 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

За результатами перевірки податковим органом складено Акт від 07 серпня 2018 року №13641/26-15-12-13-20/31481925, яким встановлено порушення платником податків, зокрема, статей 57, 203 Податкового кодексу України, що полягає у порушенні граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання та, як наслідок, нарахування штрафної санкції на суму 41536,44 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 27 серпня 2018 року №, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою, за результатами розгляду якої останньою прийнято рішення від 08 листопада 2018 року про залишення скарги без задоволення, а податкового-повідомлення рішення від 27 серпня 2018 року № без змін.

Вважаючи такі рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У пункті 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до положень пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, при затримці понад 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З акту перевірки Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві вбачається, що висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених пунктами 57.1, 57.2 та 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

Так, відповідачем зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» порушено терміни сплати грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням № від 29 грудня 2016 року строком у 1 день, декларації з податку на додану вартість від 19 січня 2017 року № строком у 7 днів, та декларації з податку на додану вартість від 19 лютого 2017 року № строком у 18 днів.

Матеріали справи свідчать, що податкова декларація Товариства з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» за грудень 2016 року № подана до Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві вчасно та граничний строк сплати по даній декларації спливає 30 січня 2017 року.

Так позивач зазначив, що він дотримався вимог Податкового кодексу України і подав податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року №, а платіжними дорученням від 05 січня 2017 року №13, від 06 січня 2017 року №46412, від 10 січня 2017 року №46326, від 46438 від 11 січня 2017 року, від 12 січня 2017 року №46462, від 17 січня 2017 року №46468, від 18 січня 2017 року №46641, від 19 січня 2017 року №46688, від 20 січня 2017 року №46731, від 23 січня 2017 року №46793, від 24 січня 2017 року №46833, від 25 січня 2017 року №46865, від 26 січня 2017 року №46892, від 27 січня 2017 року №46901 та від 30 січня 2017 року №47016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» сплачено податок на додану вартість у розмірі 846769,00 грн., що відповідає задекларованій у податкової декларації сумі податкового зобов`язання із податку на додану вартість за грудень 2016 року №.

В той же час, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2018 року №826/2349/17 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» та визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 29 грудня 2016 року.

Крім цього, позивач неодноразово повідомляв відповідача про оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення, а тому сума грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № від 29 грудня 2016 року станом на момент проведення перевірки 07 серпня 2018 року не була узгоджена, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави стверджувати про порушення граничних строків сплати платником податків таких сум.

Щодо порушення граничних строків сплати зобов`язання з податку на додану вартість, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість від 19 лютого 2018 року №, позивач наголосив на тому, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» 20 березня 2018 року самостійно виявлено порушення граничного терміну сплати податку на додану вартість за січень 2018 року та, як наслідок, самостійно сплачено 20 березня 2018 року штраф за порушення строків сплати податку на додану вартість у сумі 5325,00, згідно платіжного доручення №67530 від 20 березня 2018 року.

Таким чином, відповідачем жодним чином не підтверджено існування станом на 30 січня 2017 року у позивача заборгованості із податку на додану вартість і спрямування здійсненого платежу із ПДВ за грудень 2016 року на погашення існуючої заборгованості.

Враховуючи, що відповідачем не доведено зворотного, вимог суду та процесуального закону не виконано, суд виходить з того, що позивачем вчасно, з дотриманням норм Податкового кодексу України сплачено податкове зобов`язання, зазначене в поданій ним податковій декларації за грудень 2016 року, що не порушує десятиденного терміну сплати податкового зобов`язання, визначеного нормами Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу саме за несплату узгодженої суми грошового зобов`язання.

У випадку, коли таке зобов`язання є неузгодженим, воно не створює наслідків для визначення інших зобов`язань.

Під час судового розгляду справи представник відповідача не зміг пояснити суду, яким чином вираховано прострочення сплати узгодженого грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві від 27 серпня 2018 року №.

Суд звертає увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

З огляду на необґрунтованість висновків акту перевірки від 07 серпня 2018 року №13641/26-15-12-13-20/31481925 та враховуючи, що контролюючим органом не доведено правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення від 27 серпня 2018 року №, що оскаржується позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

вирішив:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27 серпня 2018 року № повністю.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут-Полімін» (03680, м. Київ, вулиця Пшенична, 2-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (03115, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко