Справа № 320/2221/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2221/19
УХВАЛА

20 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Черпіцької Л.Т. та суддів Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити .

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року апеляційну скаргу було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та не наведення жодних підстав для його поновлення.

05 травня 2020 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Головного управління Державної податкової служби у Київській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, яке обґрунтовано тим, що причиною пропуску процесуального строку була неможливість забезпечити сплату судового збору вчасно у зв`язку із тривалістю процедури його сплати. Крім іншого, у клопотанні підкреслено, що при первісному поданні апеляційної скарги недоліки могли б бути усунуті вчасно за умови надання апеляційним судом розумного сроку для їх усунення. При цьому, ухвалу про повернення апеляційної скарги було отримано наприкінці лютого 2020 року.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції скаржник отримав 01 листопада 2019 року.

Вперше з апеляційною скаргою скаржник звернувся 02 грудня 2019 року (трекінг поштових відправлень - 123), яку було залишено без руху ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року з підстав несплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2020 року продовжено скаржнику строк для усунення недоліків на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2020 року у задоволенні клопотання скаржника про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Названу ухвалу скаржник отримав 05 лютого 2020 року (трекінг поштових відправлень - 690), що у свою чергу спростовує доводи скаржника про її отримання в кінці лютого 2020 року.

Відповідно до дати на штампі вхідної кореспонденції суду першої інстанції, апеляційну скаргу скаржником було подано 06 березня 2020 року (здано на поштове відділення 02 березня 2020 року згідно трекінгу поштових відправлень - 428), тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Водночас, суд звертає увагу на те, що й додане до апеляційної скарги платіжне доручення № 185 від 17 лютого 2020 року на суму 1152,60 грн. свідчить про те, що судовий збір було сплачено 21 лютого 2020 року, між тим, як було встановлено раніше, повторно апеляційну скаргу було направлено до суду лише 02 березня 2020 року.

Суд наголошує, що сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18 травня 2018 року у справі № 820/4558/16, від 22 травня 2018 року у справі № 826/26113/15, від 18 вересня 2018 року у справі № 826/25121/15.

Посилання скаржника на гарантоване чинним законодавством право останнього на апеляційне оскарження судового рішення суд вважає помилковим у контексті спірних правовідносин з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

В той же час, скаржник після отримання 05 лютого 2020 року ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2020 року про повернення апеляційної скарги, вдруге подав апеляційну скаргою до суду першої інстанції - 02 березня 2020 року.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку скаржником не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів скаржника щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 299 КАС України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 52, 241, 243, 248, 256, 295, 296, 298, 299, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у Київській області про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Л.Т.Черпіцька

Судді: Я.Б. Глущенко

О.Є. Пилипенко