Справа № 640/18870/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Київ № 640/18870/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівний комбінат-7» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Домобудівний комбінат-7» (позивач, ТОВ «ДБК-7») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.06.2019 № про застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.09.2019 № про застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що порушення термінів реєстрації податкових накладних відбулось не з вини підприємства, а у зв`язку з прийняттям ухвали Печерського районного суду м. Києва, відповідно до якої було накладено арешт на активи сум лімітів ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, до матеріалів справи надано відзиви, в яких зазначено, що податкові накладні зареєстровані з порушенням законодавчо встановлених термінів.

У судове засідання 13.05.2020 представники позивача та відповідача не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача жодного документа не надіслав, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Зважаючи на викладені обставини, суд, користуючись наданим КАС України правом, розглядає справу у письмовому провадженні.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75, в порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку TOB «ДБК-7» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних підприємством, за результатами якої складено акт № 4453/26-15-12-07-20/38526328 від 24.05.2019 (акт від 24.05.2019).

Під час проведення перевірки було встановлено порушення TOB «ДБК-7» граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних:

№ 10 від 14.12.2018, зареєстрована 24.04.2019 із затримкою у 114 днів;

№ 11 від 14.12.2018, зареєстрована 02.05.2019 із затримкою у 122 дні;

№ 20 від 07.12.2018, зареєстрована 02.05.2019 із затримкою у 122 дні.

За результатами розгляду заперечення позивача від 11.06.2019 на згаданий акт, рішенням від 21.06.2019 висновки акту від 24.05.2019 залишено без змін.

На підставі виявлених в акті від 24.05.2019 порушень ГУ ДФС у м. Києві надіслало податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2019, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 109 561,57 гривень.

Рішенням ДПС України від 05.09.2019 скаргу позивача від 10.07.2019 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 24.06.2019 - без змін.

Іншою камеральною перевіркою своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН виявлено порушення TOB «ДБК-7» та складено акт № 8831/26-15-12-07-20/38526328 від 08.08.2019 (акт від 08.08.2019).

Під час проведення перевірки було встановлено порушення TOB «ДБК-7» граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних:

№ 14 від 29.11.2018, зареєстрована 13.06.2019 із затримкою у 180 днів;

№ 20 від 30.11.2018, зареєстрована 12.06.2019 із затримкою у 179 днів;

№ 15 від 16.11.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 199 днів;

№ 16 від 16.11.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 199 днів;

№ 23 від 28.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 168 днів;

№ 26 від 28.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 168 днів;

№ 8 від 26.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 168 днів;

№ 29 від 28.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 168 днів;

№ 24 від 28.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 168 днів;

№ 30 від 28.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 168 днів;

№ 25 від 28.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 168 днів;

№ 3 від 11.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 183 дні;

№ 27 від 28.12.2018, зареєстрована 02.07.2019 із затримкою у 168 днів;

№ 33 від 29.10.2018, зареєстрована 04.07.2019 із затримкою у 231 день;

№ 15 від 04.12.2018, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 175 днів;

№ 17 від 13.12.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 171 день;

№ 12 від 19.12.2018, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 160 днів;

№ 9 від 20.12.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 156 днів;

№ 32 від 21.12.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 156 днів;

№ 5 від 26.12.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 156 днів;

№ 4 від 26.12.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 156 днів;

№ 33 від 26.12.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 156 днів;

№ 21 від 29.12.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 156 днів;

№ 17 від 13.11.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 202 дні;

№ 18 від 16.11.2018, зареєстрована 20.06.2019 із затримкою у 187 днів;

№ 16 від 10.12.2018, зареєстрована 03.07.2019 із затримкою у 184 дні;

№ 2 від 13.12.2018, зареєстрована 03.07.2019 із затримкою у 184 дні;

№ 19 від 28.11.2018, зареєстрована 13.06.2019 із затримкою у 180 днів;

№ 1 від 22.01.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 129 днів;

№ 3 від 24.01.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 129 днів;

№ 2 від 23.01.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 129 днів;

№ 4 від 24.01.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 129 днів;

№ 6 від 29.01.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 129 днів;

№ 7 від 28.02.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 101 день;

№ 6 від 27.02.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 107 день;

№ 2 від 06.02.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 116 днів;

№ 4 від 15.02.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 116 днів;

№ 3 від 14.02.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 116 днів;

№ 5 від 19.02.2019, зареєстрована 24.06.2019 із затримкою у 101 день.

За результатами розгляду заперечення позивача від 20.08.2019 на згаданий акт, рішенням про результати розгляду заперечення висновки акту від 08.08.2019 залишено без змін.

На підставі виявлених в акті від 08.08.2019 порушень ГУ ДПС у м. Києві надіслало податкове повідомлення-рішення № від 03.09.2019, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 1 782 514,10 гривень.

Не погоджуючись із надісланими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся із позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1- 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (ПК України) та Порядком заповнення податкової накладної, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 (Порядок № 1307) у редакціях, чинних на дату винесення оскаржуваного рішення.

Згідно з пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За приписами п. 1201.1ст. 1201 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Згаданими статтями передбачено обов`язок зареєструвати складену податкову накладну у визначений строк, за порушення якого передбачаються штрафні санкції, градація яких корелює зі строком порушення.

Також, встановлено виключення із загального правила, яке стосується податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Інших спеціальних виключень та/або обставин, що звільняють платника податків від застосування штрафних санкцій за згаданою статтею ПК України не містить, у той же час, статтею 109 ПК України передбачено загальні положення про відповідальність за податкові правопорушення.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, склад податкового правопорушення, яким також є порушення строків реєстрації податкової накладної, включає протиправні діяння (дію або бездіяльність), що призвели до порушення норм податкового законодавства.

За висновком відповідача, позивачем допущено протиправну бездіяльність, яка виражена в ігноруванні обов`язку зареєструвати податкові накладні у встановлені ПК України строки.

З`ясовуючи всі обставини, що мають значення для вирішення справи по суті, судом також встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2018 у справі № 757/57789/18-к накладено арешт на кошти-суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ), зокрема, по ТОВ «ДБК-7» із забороною використовувати або будь-яким чином відчужувати згадане майно.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.01.2019 скасовано ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2018 в частині накладення арешту на кошти-суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) ТОВ «ДБК-7».

Таким чином, у період з 28.11.2018 по 24.01.2019 ТОВ «ДБК-7» було заборонено використовувати кошти-суми ПДВ. У той же час, контролюючий орган жодним чином не надав оцінку згаданим обставинам та не врахував при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Із матеріалів справи убачається, що граничний строк для реєстрації всіх податкових накладних, згаданих в актах перевірки від 24.05.2019 та від 08.08.2019 наступав після накладення арешту, при чому згаданий арешт безумовно унеможливлював реєстрацію будь-який податкових накладних ТОВ «ДБК-7».

За висновком суду, для визначення санкції за порушення податкового законодавства та винесення відповідного рішення, контролюючий орган зобов`язаний врахувати всі обставини, що мають значення та надати їм оцінку.

У постанові від 22.04.2020 у справі № 826/11872/16 Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в аналогічній справі дійшов висновку про те, що у контексті вирішення цієї справи необхідно враховувати, що відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вищенаведені приписи дають підстави для висновку про те, що саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням.

З системного аналізу наведених положень, а також з огляду на підстави заявлення цього позову, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням необхідно встановити причини, що зумовили допущення такого пропуску, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів.

У даному випадку, встановлене податкове порушення та визначений контролюючим органом розмір штрафних санкцій здійснений без урахування обставини (арешту), що об`єктивно перешкоджала своєчасній реєстрації податкових накладних.

Більш того, контролюючим органом не встановлено необхідного елемента складу податкового правопорушення - наявності протиправної дії або бездіяльності.

За висновком суду, не зважаючи на відсутність у податковому законодавстві прямого виключення із правила про застосування штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкової накладної обставин, що об`єктивно унеможливлюють регламентоване виконання, такі обставини мають встановлюватися для визначення складу податкового правопорушення.

При чому, зважаючи на те, що штрафи, передбачені п. 1201.1ст. 1201 ПК України мають градацію в залежності від кількості днів прострочення, склад податкового правопорушення необхідно визначати із урахуванням днів дії обставин, що унеможливлювали виконання обов`язку, передбаченого податковим законодавством.

За висновком суду, відповідачем порушено принцип об`єктивності та визначення всіх обставин, що мають значення, регламентований ч. 2 ст. 2 КАС України, а також обов`язок встановити склад правопорушення, передбачений п. 109.1 ст. 109 ПК України.

Окрім того, пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України встановлено, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу

За висновком суду, відсутність в ПК України вичерпного переліку обставин, що виключають склад правопорушення або підстав звільнення платника податків від відповідальності, за умови невиконання контролюючим органом обов`язку щодо встановлення усіх обставин, створює правову невизначеність, за якої рішення інших суб`єктів владних повноважень можуть обмежити чи унеможливити виконання платником податків його обов`язків як платника податків.

Як вже зазначалось, при визначенні розміру штрафу за порушення строків реєстрації податкової накладної в ЄРПН однією з істотних умов є період прострочення, що прямо впливає на визначення відсоткового розміру штрафу від суми ПДВ.

Матеріалами справи підтверджується, що навіть після скасування ухвали про накладеного арешту на кошти-суми ПДВ ТОВ «ДБК-7», податкові накладні зареєстровані через певний проміжок часу, який перевищує граничні строки, навіть за умови їх продовження на час дії арешту.

У той же час, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом та не передбачає множинного трактування, суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У разі, коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Важливо розуміти, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов`язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за органом виконавчої влади, які він застосовує на власний розсуд. Наділивши орган виконавчої влади дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу певну свободу розсуду при прийнятті рішення.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб`єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб`єкта, зокрема, шляхом самостійного визначення санкції, належної до застосування в окремому випадку.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив передбачене рішення.

У даному випадку, оскільки судом встановлено, що права позивача порушені шляхом недотримання відповідачем принципу об`єктивності та врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зважаючи на доведеність факту існування перешкод для належного виконання позивачем обов`язків платника податків, податкові повідомлення-рішення від 24.06.2019 № та від 03.09.2019 № слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на недоведеність відповідачем обставин, які виправдовували б ігнорування обов`язку дослідити та врахувати при винесенні податкових повідомлень-рішень від 24.06.2019 № та від 03.09.2019 № обставин накладення на ТОВ «ДБК 7» арешту, встановивши, що згадана обставина має вплив на кваліфікацію встановленого контролюючим органом порушення за п. 1201.1ст. 1201 ПК України, єдиним можливим способом захисту порушених прав ТОВ «ДБК 7» є задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72- 78, 90, 139, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівний комбінат-7» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 24.06.2019.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 03.09.2019.

4. Стягнути судові витрати зі сплати судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівний комбінат-7» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 19 210,00 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Домобудівний комбінат-7» (02121, м. Київ, вул. Колекторна, будинок 17, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 КАС України із урахуванням п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко