Справа № 640/10580/20
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 травня 2020 року місто Київ №640/10580/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агровіка»
до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича
провизнання протиправними та скасування постанов від 27.04.2020 за ВП№61931728, ВП№61932283, ВП№61932481,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агровіка» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича, в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року №61931728 по примусовому виконанню виконавчого напису №4557, 10.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Партацьким І.В.;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 27 квітня 2020 року №61932283 по примусовому виконанню виконавчого напису №4556, 10.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Партацьким І.В.;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича від 27 квітня 2020 року про об`єднання виконавчих проваджень №61931728 та №61932283 у зведене виконавче провадження №61932481.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/10580/20, яке буде розглядатись суддею Літвіновою А.В., з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення грошових кошті з боржника у виконавчих провадженнях №61931728 та №61932283 відкритих 27.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Солонько М.М. па підставі виконавчих написів приватного нотаріуса від 10.04.2020 №4556 та №4557, які видані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Партацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровіка», на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2019 року №МВ-К-КПА-2217 в розмірі 352 472,71 гри. та за кредитним договором від 24 липня 2019 року №МБ-К-КНА-2603 в розмірі 1 159 282,08 грн.

Ознайомившись із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд дійшов наступних висновків.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агровіка», як суб`єкт господарювання, отримало кредитні кошти від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» згідно кредитних договорів від 28 березня 2019 року №МБ-К-КНА-2217 в розмірі 352 472,71 грн. та від 24 липня 2019 року №МБ-К-КНА-2603 у сумі 1 159 282,08 грн. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «Агровіка» підтверджує свою готовність і намір виконання вказаних зобов`язань належним чином та здійснює погашення заборгованості в межах своїх можливостей. Дійсно Товариством з обмеженою відповідальністю «Агровіка» допущено часткову заборгованість погашення кредиту відповідно до встановленого графіку, що пов`язано з сезонністю виробництва сільськогосподарської продукції і її реалізації та несподіваним спалахом коронавірусу COVID-19 та введенням карантину на території України. Про такі обставини підприємством було повідомлено банк листом від 27.04.2020 за вих.№8 з відповідними поясненнями та запевненнями про намір виконання зобов`язань належним чином і в повному обсязі.

Позивачем наголошено на тому, що приватним виконавцем Солонько Миколою Миколайовичем відкрито виконавчі провадження у виконавчому окрузі міста Києва, у виконавчому окрузі міста Києва, де він зареєстрований та здійснює свою діяльність, що є порушенням положень частини першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє будь-яке майно та кошти саме в цьому виконавчому окрузі. Крім того, приватним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в рамках виконавчих проваджень №61931728 та №61932283. На думку позивача, дії приватного виконавця є протиправними та передчасними і такими, що завдають шкоду інтересам господарюючого суб`єкта, покладаючи на нього додаткові зобов`язання на підставі правозастосовних актів, які можуть бути визнані судом протиправними.

Ознайомившись із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Суд відмічає, що викладені в заяві про забезпечення позову обставини та правова оцінка питань щодо протиправності оскаржуваних постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича від 27.04.2020 у про відкриття виконавчого провадження №61931728, про відкриття виконавчого провадження №61932283, про об`єднання виконавчих проваджень №61931728 та №61932283 у зведене виконавче провадження №61932481, підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті.

Також, суд звертає увагу на те, що в адміністративній справі №640/10580/20 позивачем не оскаржуються постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Солонько Миколи Миколайовича про стягнення з боржника основної винагороди, про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в рамках виконавчих проваджень №61931728 та №61932283.

Поряд з цим, наразі позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровіка».

Виходячи зі змісту позовної заяви та викладеного у заяві про забезпечення позову обґрунтування щодо вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, станом на час винесення даної ухвали суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки судом не встановлено обставин крайньої необхідності та підстав, з якими наведені вище норми Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують можливість забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агровіка» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.