Справа № 360/991/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року справа №360/991/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року (повне судове рішення складено 03 квітня 2020 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/991/20 (суддя в І інстанції Т.В. Смішлива) за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій незаконними та визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

УСТАНОВИВ:

06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду (з урахуванням уточнень - а.с.12-13) з позовом до Лисичанського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) (далі - Лисичанський міський відділ ДВС), в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Швалік О.М. від 09 вересня 2019 року по виконавчому провадженню № 59904443 про накладання штрафу в сумі 1700,00 грн.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу ДВС про визнання дій незаконними та визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 09 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59904443 повернуто у зв`язку з тим, що позивачем порушено передбачений Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) десятиденний строк звернення до суду, а надані обґрунтування причин пропуску цього строку є неповажними.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду, передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення останнім норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги стверджується, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду з відповідним адміністративним позовом. ОСОБА_1 наголошує, що нею доведені фактичні обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стало неможливим та утрудненим.

Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Так, ухвалою місцевого суду від 11 березня 2020 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху; запропоновано позивачу протягом 7-ми (семи) днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, та її копії для вручення відповідачу; документального підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду; належним чином завіреної копії відповіді Головного територіального управління юстиції у Луганській області на скаргу від 29 січня 2020 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та продовжено строк усунення недоліків; запропоновано позивачу протягом 10 (десяти) днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду: заяви про поновлення строку звернення до суду та документального підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з 09 грудня 2019 року.

27 березня 2020 року до місцевого суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) на виконання ухвали суду від 20 березня 2020 року позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що на утриманні позивача знаходиться дитина, яка потребує уваги матері, дитина навчається в школі. Через виклики до правоохоронних органів та виконавчої служби позивач залишається без доходу. Позивач вимушена оскаржувати 5 постанов, винесених щодо неї Лисичанським міським відділом ДВС.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, докази поважності причин його пропуску до суду не надано, тобто, недоліки, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, не усунуті, тому така позовна заява підлягає поверненню відповідно до п.1 ч.4 статті 169 КАС України.

Так, місцевий суд дійшов висновку, що з 09 грудня 2019 року (дата отримання ухвали суду у справі № 360/4883/19 від 02 грудня 2019 року про повернення позову) позивач мала можливість звернутись до суду з новим позовом щодо оскарження постанови про накладення штрафу від 09 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59904443.

Також, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що доводи щодо постійного оскарження постанов державних виконавців, що перешкодило своєчасно звернутись до суду з даним позовом також є необґрунтованими, відсутність коштів на сплату судового збору є поважною причиною для звернення з клопотанням про його відстрочення (розстрочення), а не для пропуску строку звернення до суду, про що зазначено судом в ухвалі від 20 березня 2020 року.

З такими висновками не може погодитись колегія суддів та, надаючи правову оцінку обставинам справи, зазначає таке.

Як правильно зазначив місцевий суд, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням, а її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Частиною другою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Так, згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач зверталась до Луганського окружного адміністративного суду щодо визнання незаконними та скасування постанов про накладення штрафів від 09 вересня 2019 року у виконавчому провадженні ВП № 59904672 (справа № 360/4857/19); від 16 вересня 2019 року по виконавчому провадженню № 59904672 (справа № 360/4858/19); від 13 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59983161 (справа № 360/4882/19); від 09 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59904443 (справа № 360/4883/19) та від 16 вересня 2019 року у виконавчому провадженні ВП № 59904443 (справа № 360/4884/19).

24 грудня 2019 року справа № 360/4858/19 розглянута за участю позивача та її представника.

Розгляд справи № 360/4884/19 та № 360/4857/19 здійснено 22 січня 2020 року без участі позивача у письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року у справі № 360/4882/19 позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови від 13 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59983161 про стягнення штрафу - повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 02 грудня 2019 року у справі № 360/4883/19 позовну заяву щодо визнання незаконною та скасування постанови від 09 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59904443 - повернуто позивачу.

Позивач, отримавши 09 грудня 2019 року ухвалу суду у справі № 360/4883/19 від 02 грудня 2019 року про повернення позову, повторно звернулась до суду з адміністративним позовом 06 березня 2020 року.

Як вже було зазначено вище, в заяві про поновлення процесуального строку ОСОБА_1 зазначила, що на утриманні позивача знаходиться дитина, яка потребує уваги матері, дитина навчається в школі. Через виклики до правоохоронних органів та виконавчої служби позивач залишається без доходу. Позивач вимушена оскаржувати 5 постанов, винесених щодо неї Лисичанським міським відділом ДВС.

Колегія суддів зазначає, що в цьому випадку, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Апеляційний суд враховує той факт, що постанова державного виконавця від 09 вересня 2019 року по виконавчому провадженню № 59904443 про накладання штрафу в сумі 1700,00 грн. вже була предметом оскарження у справі № 360/4883/19. Позовна заява у наведеній справі була повернута з підстав ненадання доказів сплати судового збору, тому слушними є доводи ОСОБА_1 , що з практики попереднього розгляду справ вона була впевнена, що позов не будуть розглядати без сплати судового збору, тому вимушена була шукати кошти на сплату судового збору. Скрутний фінансовий стан позивача, складні сімейні обставини також підтверджується матеріалами справи.

Вагомими для вирішення питання про наявність поважних причин строку для звернення до суду є і всі фактичні обставини, які склалися сукупно у позивача, в тому числі і підстави винесення постанов державного виконавця про накладення штрафів.

Питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду, її поведінку, що передувала зверненню до суду, та аргументи щодо пропуску строку такого звернення.

З огляду на викладені у сукупності фактичні обставини справи, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового про повернення позовної заяви з підстав визнання причин пропуску цього строку, наведених в заяві про поновлення строків, неповажними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду - скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року у справі № 360/991/20 за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій незаконними та визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повне судове рішення - 19 травня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук