Справа № 607/3655/20
Суддя: Делікатна Л. В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 Справа №607/3655/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Делікатної Л.В.

при секретарі с/з Нюні Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Тернопіль адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №759441 від 21 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким (з урахуванням уточнення від 22 квітня 2020 року) просив скасувати постанову ГУНП в Тернопільській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №759441 від 21 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно нього.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 лютого 2020 року о 12:45 хв. він прямував по автодорозі Т2012 Ланівці - Теофіполь в напрямку м. Теофіполь. Рухаючись містом Ланівці на малій швидкості, так як дорожнє покриття в поганому стані, уважно слідкував за дорожньою обстановкою і дорожніми знаками. Вже на окраїні м. Ланівці прямо по руху його автомобіля, на прилеглій дорозі він побачив на узбіччі поліцейський автомобіль марки ВАЗ 2107 темно-зеленого кольору, а за ним впритул ВАЗ білого кольору. На вимогу поліцейського він зупинився на узбіччі дороги за перехрестям. Тоді поліцейський повідомив йому, що він порушив ПДР, рухався без увімкненого ближнього світла фар за межами населеного пункту, за що він склав постанову по ч. 2 ст. 122 КУпАП. Він відповів інспектору, що не згідний, ПДР не порушував. На дані твердження поліцейський не реагував, та наказав надати документи водія. Повертаючись з м. Теофіполь додому він зняв на відео дорогу місця пригоди, як доказ (яке додано до матеріалів адміністративної відповідальності). Знаків 5.45 та 5.46 на виїзді з м. Ланівці не встановлено. Керуючись ПДР їх пункт 9.8 він не порушував, відповідно складу порушення немає. Вважає дану постанову про накладення адміністративного стягнення необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог закону та такою, що підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, згідно відзиву від 08 травня 2020 року №251/27/03-2020, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та зазначає, що відповідно до винесеної постанови останній визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що позивач 21 лютого 2020 року керуючи на автодорозі Ланівці-Теофіполь т/з «Рено Мастер», д/н НОМЕР_1 , з не увімкнутим ближнім світлом фар, чим порушив п. 9.8 ПДР та ч.2 ст.122 КУпАП України.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши відеозаписи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 21 лютого 2020 року начальником СРПП №4 старшим лейтенантом Остапчук Р.С. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 759441 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З даної постанови вбачається, що 21 лютого 2020 року о 12 год. 45 хв. на автодорозі Т2012 Ланівці-Теофіполь, ОСОБА_1 керував автомобілем, який за межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 Правил дорожнього руху.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів

Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху (абз. 2), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З постанови відповідача від 21 лютого 2020 року вбачається, що в постанові не був зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис та на адресу суду відеозапис або відповідні фото, що фіксують вчинене правопорушення надані не були.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підставою для накладення інспектором поліції штрафу може бути фото- та відеофіксація, а також показання свідків. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. Відповідну Постанову у справі № 357/10134/17 Верховний Суд прийняв 23 жовтня 2020 року.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.

Проте, відповідачем в даному випадку не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а навпаки самим позивачем надано суду диск із відеозаписом на підтвердження своїх вимог, що він керуючи транспортним засобом перебував у населеному пункті, а тому не зобов`язаний був виконувати вимоги п. 9.8 ПДР. На такому останній відтворив свій маршрут на автодорозі Т2012 Ланівці-Теофіполь, що мав місце 21 лютого 2020 року та з якого вбачається керування транспортним засобом у населеному пункті, та на протяжності всього маршруту до місця, де був зупинений позивач інспектором поліції, відсутній дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту», що дає суду підстави вважати про правомірність дій водія та відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення та спростувати доводи останнього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА №759441 від 21 лютого 2020 року, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 77, 205, 241-243, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 121, 245, 247, 251, 268, 280, 283, 284, 293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №759441 від 21 лютого 2020 року задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №759441 від 21 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна