Справа № 219/3635/20
Суддя: Дубовик Р. Є.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/3635/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Кривошапко І.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в особі поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Бахмутського відділу поліції старшого сержанта Гриценка Руслана Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 просить визнати незаконними дії поліцейського СРПП № 2 Бахмутського ВП старшого сержанта Гриценка Р.В. щодо складання відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 244947 від 25 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП, а також визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 244947 від 25 березня 2020 року протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що 25 березня 2020 року поліцейським СРПП № 2 Бахмутського ВП старшим сержантом Гриценком Русланом Вікторовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 244947 від 25 березня 2020 року відносно нього, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, він дізнався лише після перегляду особистого кабінету водія на сайті Головного сервісного центру МВС України, де він побачив запис, що відносно нього виписано штраф за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП. У зв`язку з тим, що він не був ознайомлений з будь-якими постановами про притягнення його до адміністративної відповідальності і на його домашню адресу не надходило будь-яких матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, та враховуючи, що напередодні, тобто 25 березня 2020 року, мав місце інцидент з працівником патрульної поліції Гриценком Р.В., він звернувся до Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області із запитом про надання інформації. 10 квітня 2020 року ним було отримано відповідь від 31 березня 2020 року, з якою надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 244947 від 25 березня 2020 року. З постанови він дізнався, що поліцейським СРПП № 2 Бахмутського ВП старшим сержантом Гриценком Р.В. було зупинено водія ОСОБА_1 25 березня 2020 року о 10-00 годині за адресою: м. Бахмут, вул. Садова, 59 та йому було інкриміновано, що він керував транспортним засобом, на якому відсутній задній захисний пристрій, та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. З зазначеною постановою він не згоден, оскільки вона складена з порушенням вимог закону. Так, він дійсно 25 березня 2020 року приблизно о 10-00 годині рухався від свого будинку по вул. Ювілейній у м. Бахмуті найкоротшим шляхом до станції технічного обслуговування по вул. Садовій, де повинен був залишити автомобіль для ремонту, у тому числі і монтажу бамперу, який неможливо було розмістити в авто, не пошкодивши салону, шо не забороняється та передбачено п. 31.5 ПДР України. По вул. Садовій, в районі будинку 59, у безпосередній близькості він кінцевої цілі пересування (СТО) він був зупинений поліцейським Гриценко Р.В., який після виконання вимоги пред`явлення посвідчення водія сфотографував його та став оскорбляти його підозрою щодо вживання наркотичних засобів, а також висловлював погрози затримання його для освідчення. Після цього він пішов до свого патрульного автомобіля, де на капоті заповнив бланк постанови. Коли позивач підійшов до поліцейського та запропонував пояснити йому, що він порушив, та запитав, що заповнює працівник поліції, він перегорнув документ, що заповнював, від погляду позивача, та повідомив, що зараз він допише та покаже. На запитання щодо розгляду справи на місці він повідомив, що розгляд буде потім. Права позивача були проігноровані, на питання щодо правової допомоги йому відповіли, що адвокат у адвокатській конторі. На клопотання позивача здійснити монтаж бамперу на місці поліцейський надав згоду. Проте після виклику чергового наряду поліцейський Гриценко Р .В. сів до свого автомобіля та поїхав з місця події, не давши йому ознайомитися з постановою та не надавши йому копії. Таким чином, не було не тільки здійснено розгляду справи, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у справі. У зв`язку із викладеним, вважає, що відповідач ОСОБА_3 не з`ясував усіх обставин справи, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи. Тому вважає, що його законні інтереси мають бути відновлені шляхом скасування спірної постанови у судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Бахмутського відділу поліції старший сержант Гриценко Р.В., який належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем - поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 Бахмутського відділу поліції старшим сержантом Гриценко Р.В. - не надано доказів на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху та про наявність таких доказів не зазначено.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії БАА № 244947 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною 25 березня 2020 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 Бахмутського відділу поліції старшим сержантом Гриценком Русланом Вікторовичем визнано позивача ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та на нього накладено штраф у розмірі 340 грн.

У постанові зазначається, що 25 березня 2020 року о 10 годині 10 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ-110308», державний номерний знак НОМЕР_1 , належним ОСОБА_4 , рухався по вул. Садовій, АДРЕСА_1 , на якому був відсутній передбачений конструкцією задній захисний пристрій, чим порушив п. 31.4.7 ПДР України. Зазначено, що велась відеозйомка цифровим відеореєстратором (а.с. 5).

При цьому, графи постанови «До постанови додаються», «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено», «Копію постанови мною отримано», «Копію постанови надіслано рекомендованим листом» не заповнені.

30 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про надання інформації щодо винесеної відносно нього постанови (а.с. 6), на що разом з листом від 31 березня 2020 року йому було надіслано копію постанови серії БАА № 244947 (а.с. 7).

Вказаний лист Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області від 31 березня 2020 року та копію постанови позивачем отримано 10 квітня 2020 року, що видно з копії поштового конверту (а.с. 8).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 31.4.7е) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Відповідно до п. 31.5 ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Позивачем ОСОБА_1 заперечується факт порушення ним п. 31.4.7е) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки він рухався від свого будинку по вул. Ювілейній у м. Бахмуті найкоротшим шляхом до станції технічного обслуговування по вул. Садовій, де повинен був залишити автомобіль для ремонту, у тому числі і монтажу бамперу, який неможливо було розмістити в авто, не пошкодивши салону, що не забороняється та передбачено п. 31.5 ПДР України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії, серії БАА № 244947 від 25 березня 2020 року не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а також що вказаний відеозапис додається до постанови.

Крім того, у постанові немає підпису особи, притягнутої до адміністративної відповідальності про роз`яснення йому прав за ст. 268 КУпАП та строку оскарження за ст. 289 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в порушення зазначених вище вимог законодавства щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, зокрема, відеозапис на місці вчинення правопорушення під час його вчинення та розгляду справи, фотографії з місця вчинення правопорушення тощо.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача об`єктивної сторони правопорушення, а тому і відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, що, в свою чергу, є підставою для задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити, оскільки це не передбачено ст. 286 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в особі поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Бахмутського відділу поліції старшого сержанта Гриценка Руслана Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії БАА № 244947 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 25 березня 2020 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 2 Бахмутського відділу поліції старшим сержантом Гриценком Русланом Вікторовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.Є. Дубовик