Справа № 580/3010/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3010/19 Головуючий у І інстанції - Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:

- визнати дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати частини заробітної плати ОСОБА_1 в період з 20.04.2017 року по 06.05.2019 року неправомірними;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої заробітної плати за період з 20.04.2017 року по 06.05.2019 року в розмірі 181 696,26 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 компенсацію у зв`язку з втратою частини доходів внаслідок порушенням строків виплати недонарахованої частини заробітної плати за період з 20.04.2017 року по 06.05.2019 року в розмірі - 11 638,74 грн.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 20 355 грн.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначив, що з квітня 2017 проходив службу на посаді завідувача сектору правового забезпечення в Управлінні патрульної поліції м. Черкаси. Позивач зазначає, що йому безпідставно з травня 2017 року по лютий 2018 року не виплачувалась надбавка за вислугу років, що складала 50% від окладу. Крім того, зазначив, що при призначенні Позивача на посаду, йому було встановлено премію у розмірі 68%, однак в подальшому цей розмір безпідставно зменшувався, при цьому, за весь період роботи, його з жодним наказом про зміну складових його заробітної плати, в тому числі і зміну встановлених заохочувальних доплат не ознайомлювали. Звернув увагу, що за відсутності наказів про зміну складових заробітної плати, її нарахування повинно здійснюватись у відповідності до розмірів встановлених у наказі про призначення на посаду. З урахуванням зазначеного, вказав, що дії по невиплаті надбавки за вислугу років у вказаний період та безпідставне зменшення розміру премії вважає протиправними, а розмір позовних вимог обґрунтованим.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за період з 01.05.2017 року по 31.12.2017 року неправомірними.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надбавку за вислугу років за період з 01.05.2017 року по 31.12.2017 року в розмірі 12377 (дванадцять тисяч триста сімдесят сім) грн. 09 коп., без урахування обов`язкових податків та зборів.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) компенсацію у зв`язку з втратою частини доходів внаслідок порушення строків виплати недонарахованої частини заробітної плати за період з 01.05.2017 року по 31.12.2017 року в розмірі - 2240 (дві тисячі двісті сорок) грн. 38 коп.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код ЄДРПОУ - 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що його при призначенні на посаду не було ознайомлено з умовами оплати праці, порядком і строками її виплати, а також підставами, згідно з якими можуть провадитися відрахування, що є порушенням ст. 29, 30 ч. 1 Закону України «Про оплату праці», а також не було повідомлено про те, що нарахування заробітної плати Позивачу буде відбуватись у спосіб встановлення її розміру наказом начальника ДПП, що цей встановлений наказом розмір буде незмінною величиною, незалежно від будь яких підвищень складових заробітної плати іншими нормативно правовими актами вищої дії. Також, при проведення реорганізації Управління (з УПП м Черкаси на УПП в Черкаській області) в грудні 2017 року Позивача не було повідомлено. Відповідач здійснював зміну встановлених істотних умов оплати праці, а саме, зменшення її складових (зменшення встановленого розміру інтенсивності праці та фактичне позбавлення премії), що є порушенням вимог ст. 29 КЗпП, які кореспондуються з вимогами положень ст. 43 Закону України «Про державну службу», про що у своїх роз`ясненнях зазначає і Національне агентство України з питань державної служби від 14.02.2018 року № 48-р/з «Щодо застосування положень статей 43 та 87 Закону України «Про державну службу». Відповідач в період трудових відносин з Позивачем, постійно здійснював перерахунки його заробітної плати, безпідставно, в місяцях по яким вже відбулись виплати заробітної плати зменшував її складові (заднім числом) не повідомляючи його про це. На підставі таких перерахунків не здійснював фактичні виплати пов`язані зі збільшенням складових заробітної плати Позивача (збільшення окладу за посадою, виплату надбавки за вислугу років). Проте, судом першої інстанції не враховано, що фактичні виплати заборгованості Позивача не відбулось, як і виплати підвищеного розміру окладу за посадою за січень, лютий 2018 року, у зв`язку із проведеним Відповідачем у березні 2018 року перерахунку за січень, лютий 2018 року та безпідставним відрахуванням встановлених та виплачених в цих місяцях складових заробітної плати (інтенсивності праці, премії щомісячної). Тобто, виплату заробітної плати у березні 2018 року Відповідач здійснив в у розмірі, встановленому наказом керівника ДПП про її граничні розміри, без будь яких виплат сум заборгованостей та підвищень.

Департаментом патрульної поліції Національної поліції України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, Відповідач вказував на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір премії державного службовця встановлюється керівником державної служби в державному органі, шляхом видання відповідного наказу (розпорядження). Твердження Позивача про те, що при прийнятті на роботу, його не було ознайомлено з умовами оплати праці є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, адже протягом усього часу роботи в УПП від останнього не надходило жодного запиту чи скарги до керівництва на предмет його необізнаності щодо умов оплати праці. Крім цього, особа, яка пише заяву про прийняття на певну посаду приймає умови роботодавця, зокрема, і щодо оплати праці. Судом першої інстанції, також, вірно було встановлено, що відсоток та суми нарахованих Позивачем премій, за час його роботи, відповідають встановленим відсоткам та визначених сумах у списках до наказів. Відповідач погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Положення про преміювання поліцейських, керівничих працівників, спеціалістів, службовців, фахівців, працівників ДПП не містить посилань щодо мінімального обов`язкового розміру премії працівників патрульної поліції, натомість розмір її виплати залежить від виданих асигнувань.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліція України по особовому складу № 133 о/с від 18.04.2017 року ОСОБА_1 , у відповідності до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII та Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15, з 20.04.2017 року прийнято на державну службу, на посаду завідувача сектору правого забезпечення УПП в м. Черкаси.

Відповідно до особової картки державного службовця, ОСОБА_1 не заохочувався та до дисциплінарної відповідальності не притягався.

24 квітня 2019 року Позивачем подано до ДПП України заяву, в якій, серед іншого, просив надати: довідку про розмір встановленої йому заробітної плати на посаді завідувача сектору правового забезпечення УПП в Черкаській області із зазначенням її складових, також завірену належним чином копію наказу про встановлення вищезазначених складових, а також накази про їх зміни якщо такі відбувались; розрахункові листи за період з квітня 2017 року по квітень 2019 року; завірені належним чином накази, за якими в період з травня 2017 року по травень 2019 року йому встановлювалось щомісячне преміювання.

Наказом по особовому складу № 316 о/с від 02.05.2019 року, ОСОБА_1 звільнено з УПП в Черкаській області за власним бажанням з 06.05.2019 року, згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 та ч. 1 ст. 86 Закону України "Про державну службу".

11 червня 2019 року листом УПП в Черкаській області, розглянуто заяву Позивача від 24.04.2019 року та надіслано Позивачу розрахункові листи за період з квітня 2017 року по квітень 2019 року, та у відповідності до п. 2 ст. 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації", повідомлено, що у зв`язку із значним обсягом запитуваних документів, їх копії будуть направлені після оплати заявником фактичних витрат на копіювання та друк.

Позивач, вважаючи дії Відповідача по невиплаті надбавки за вислугу років у період з травня 2017 року по лютий 2018 року та безпідставне зменшення розміру складових заробітної плати, протиправними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги щодо невиплати Позивачу надбавки за вислугу років у період з травня 2017 року по грудень 2017 року Відповідач визнав у зв`язку із збоєм комп`ютерної системи, тому суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в зазначеній частині. Оскільки премія працівникові встановлюється керівником установи, в якій працює такий працівник, а при встановленні розміру премії враховується якість роботи, виконаної таким працівником за період, за який нараховується така премія, зокрема кожен місяць, встановити якість роботи і, то розмір премії, яку необхідно було б, на думку Позивача, нарахувати йому за кожен місяць, під час судового розгляду справи вбачається за неможливе. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України компенсації у зв`язку з втратою частини доходів внаслідок порушення строків виплати недонарахованої частини заробітної плати за період з 01.05.2017 року по 31.12.2017 року в розмірі - 2240 грн. 38 коп.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, оцінивши доводи апеляційної скарги в частині відмовлених позовних вимог та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону № 889-VIII, державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу.

Згідно з ч. 4 ст. 33 Закону № 889-VIII акт про призначення на посаду приймається у вигляді указу, постанови, наказу (розпорядження), рішення, залежно від категорії посади, відповідно до законодавства.

За приписами ч. 2 ст. 50 Закону № 889-VIII (у редакції чинній у період роботи позивача), заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

З аналізу зазначених положень законодавства, вбачається, що надбавка за вислугу років є складовою заробітної плати державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Щодо позовної вимоги про визнання дій Департаменту патрульної поліції Національної поліції щодо невиплати Позивачу надбавки за вислугу років в період з травня 2017 року по лютий 2018 року, то суд першої інстанції зазначав про наступне.

Так, судом першої інстанції першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що стаж державної служби Позивача, станом на дату прийняття на державну службу, склав - 24 роки 6 місяців 9 днів, що підтверджується наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 133 о/с від 18.04.2017 року ( а.с. 32 тому 1).

Таким чином, з урахуванням стажу державної служби Позивача, розмір надбавки за вислугу років складає 50%.

Разом з тим, як вбачається із розрахункових листів складових заробітної плати Позивача за період з травня 2017 року по грудень 2017 року (а.с. 46-48 том 1), надбавка за вислугу років у розмірі 50% не нараховувалась.

Також, судом першої інстанції встановлено, що Позивачу у березні 2018 року нараховано надбавку за вислугу років, та нараховано її заборгованість за січень та лютий 2018 року

Так, відповідно до відомостей зазначених у вказаних розрахункових листах, суд першої інстанції встановив, що надбавка за вислугу років у період з травня 2017 року по грудень 2017 року повинна бути виплачена Позивачу у наступному розмірі: травень 2017 року - 1925,00 грн. (посадовий оклад - 3850,00 грн.); червень 2017 року - 1925,00 грн. (посадовий оклад - 3850,00 грн.); липень 2017 року - 183,34 грн. (посадовий оклад - 366,67 грн.); серпень 2017 року - 1925,00 грн. (посадовий оклад - 3850,00 грн.); вересень 2017 року - 550,00 грн. (посадовий оклад - 1100,00 грн.); жовтень 2017 року - 1925,00 грн. (посадовий оклад - 3850,00 грн.); листопад 2017 року - 1925,00 грн. (посадовий оклад - 3850,00 грн.); грудень 2017 року - 2018,75 грн. (посадовий оклад - 4037,50 грн., відповідно до здійсненого перерахунку посадового окладу Позивача у лютому 2018 року) на загальну суму - 12377,09 грн.

Крім того, Відповідач визнав адміністративний позов у частині невиплати надбавки за вислугу років з травня по грудень 2017 року на суму 12433,34 грн., у зв`язку із збоєм комп`ютерної системи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог частині щодо невиплати Позивачу надбавки за вислугу років у період з травня 2017 року по грудень 2017 року.

Щодо позовних вимог в частині правомірності дій Відповідача при зміні встановленого наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 133 о/с від 18.04.2017 року розміру премії, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції з огляду на наступне.

Так, наказом Міністерства соціальної політики від 13.06.2016 року № 646 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 червня 2016р. за № 903/29033) затверджено Типове положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів, далі - Типове положення № 646).

Типове положення розроблено відповідно до Закону України «Про державну службу» і встановлює порядок визначення розмірів, нарахування та виплати премій державним службовцям органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів) (далі - державний орган), які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

Згідно з ч.ч. 4,5 Розділу І Типового положення № 646, встановлення премій державним службовцям проводиться керівником державної служби в державному органі відповідно до затвердженого ним положення про преміювання, розробленого згідно з цим Типовим положенням і погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Розмір премії державного службовця встановлюється керівником державної служби в державному органі шляхом видання відповідного наказу (розпорядження).

14.12.2015 року Департаментом патрульної поліції Національної поліція України прийнято наказ № 60 "Про затвердження положень про преміювання поліцейських, керівних працівників, спеціалістів, службовців, фахівців, працівників Департаменту патрульної поліції".

За приписами п. 4 Наказу № 60, преміювання працівників, умови оплати праці яких визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298, а також іншими нормативно-правовими актами, що регламентують питання оплати праці, здійснювати відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання.

Розділом 2 Положення про преміювання керівних працівників, спеціалістів і службовців Департаменту патрульної поліції та структурних підрозділів патрульної поліції (додаток 2 до Наказу № 60, далі - Положення про преміювання) визначено, що фонд преміювання утворюється в розмірі не менш як 10 відсотків від посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Видатки на преміювання передбачаються кошторисом оплати праці на відповідний місяць.

Відповідно до п. 4.1 Положення про преміювання, управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції в межах затверджених асигнувань на грошове забезпечення розраховує базовий розмір премії по посадам Департаменту патрульної поліції та структурних підрозділах патрульної поліції.

Базовий розмір премії по посадам Департаменту патрульної поліції та структурних підрозділах патрульної поліції затверджується наказом начальника Департаменту патрульної поліції (п. 4.2 Положення про преміювання).

Преміювання керівних працівників, спеціалістів і службовців за рахунок фонду преміювання начальника Департаменту патрульної поліції проводиться за рішенням начальника Департаменту патрульної поліції та оформлюється наказом (п.4.5 Положення).

На підставі викладеного, вбачається, що базовий розмір премії затверджується наказом начальника Департаменту патрульної поліції в межах затверджених асигнувань на грошове забезпечення.

Судом першої інстанції встановлено, що Департаментом патрульної поліції за період з квітня 2017 року по квітень 2019 року розмір премій працівникам Департаменту патрульної поліції було встановлено у відповідності із наступними наказами (а.с. 225-249 том 1) на підставі списків на преміювання поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу за результатами роботи:

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1932 від 14.04.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 78,538, сума - 1671,00 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 2409 від 22.05.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 80,689, сума - 4659,78 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 2916 від 20.06.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 71,272, сума - 4290,56 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 350 від 21.07.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 240,534, сума - 1483,30 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 390 від 17.08.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 59,236, сума - 3835,56 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 447 від 18.09.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 69,529, сума - 1286,28 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 506 від 17.10.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 69,529, сума - 4501,97 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 567 від 20.11.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 71,323, сума - 4618,17 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 6213 від 19.12.2017 року (згідно списку, відсоток премії - 86,16, сума - 5821,18 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 281 від 25.01.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 673,17 грн.);

- наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 912 від 27.02.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 673,17 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1384 від 27.03.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 673,17 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 1898 від 27.04.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 673,17 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 2396 від 25.05.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 352,61 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 581 о/с від 19.06.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 18,385, сума - 1915,41 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 667 від 11.07.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 458,98 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 3965 від 29.08.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 152,99 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 4391 від 21.09.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 673,17 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 4713 від 26.10.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 6,46, сума - 428,38 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 5265 від 26.11.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 5,754, сума - 599,53 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 5625 від 21.12.2018 року (згідно списку, відсоток премії - 42,984, сума - 4478,94 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 133 від 28.01.2019 року (згідно списку, відсоток премії - 4,88, сума - 516,17 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 325 від 22.02.2019 року (згідно списку, відсоток премії - 4,88, сума - 516,17 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 550 від 27.03.2019 року (згідно списку, відсоток премії - 7,082, сума - 872,55 грн.);

- наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 750 від 24.04.2019 року(згідно списку, відсоток премії - 7,082, сума - 654,41 грн.).

Проаналізувавши відомості у списках до наказів та розрахункових листах за період роботи Позивача, судом першої інстанції правомірно встановлено, що відсоток та суми нарахованих Позивачу премій, за час його роботи, відповідають встановленим відсоткам та визначених сумах у списках до наказів, з чим погоджується колегія суддів.

Отже, перерахунок суми премії за вказаний період було здійснено Відповідачем у відповідності до відсоткового значення та суми визначеної у списках на преміювання, що є додатками до наказів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 281 від 25.01.2018 року та № 912 від 27.02.2018 року.

Крім того, з аналогічних підстав Відповідачем було здійснено перерахунок розміру премії Позивача за червень 2017, січень та лютий 2019 року.

Твердження Позивача про те що надані суду першої інстанції копії додатків до наказів про преміювання не завірені належним чином, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до частини 1 статті 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За приписами частини 2 статті 94 КАС України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

При цьому, надані суду першої інстанції копії документів, на яких ґрунтувалась позиція сторони Відповідача завірені та подані з виконанням вимог ст. 94 КАС України.

Щодо посилань Позивача про порушення Відповідачем вимог Положення про преміювання поліцейських, керівних працівників, спеціалістів, службовців, фахівців, працівників Департаменту патрульної поліції, затверджених наказом Департаментом патрульної поліції Національної поліції України від 14 грудня 2015 року № 60 в частині неповідомлення його про зменшення розміру премії, то суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідності до п. 5 Положення № 60 наказ про зменшення розміру премії чи позбавлення її в повному обсязі доводиться до відома зазначеним у наказі працівникам у разі несвоєчасного виконання та/або неналежної організації виконання в установлені строки завдань працівником.

Разом з тим, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції сторонами не надано доказів прийняття начальником Департаменту патрульної поліції наказів про зменшення розміру премії Позивача, у зв`язку із несвоєчасним виконанням ним та/або неналежної організації виконання в установлені строки завдань, у зв`язку з чим посилання Позивача про обов`язковість доведення до його відома інформації щодо зміни розміру премії, суд першої інстанції вважав необґрунтованим, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, Положення № 60 не містить посилань щодо мінімального обов`язкового розміру виплати премії працівників патрульної поліції, натомість розмір її виплати залежить від виділених асигнувань.

Згідно з п. 4.1 Положення № 60 управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції в межах затверджених асигнувань на грошове забезпечення розраховує базовий розмір премії по посадам Департаменту патрульної поліції та структурних підрозділах патрульної поліції.

Відповідно до п. 4.5 Положення № 60 преміювання керівних працівників, спеціалістів, службовців за рахунок фонду преміювання начальника Департаменту патрульної поліції проводяться за рішенням начальника Департаменту патрульної поліції та оформлюється наказом.

Однак, не передбачено процедуру ознайомлення працівника із наказом про нарахування премії.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що встановлення розміру премій є правом керівника, а не його обов`язком, при цьому встановлення цих премій можливе лише при наявності відповідних бюджетних асигнувань, з чим погоджується колегія суддів.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 819/1613/16 та від 02 жовтня 2019 року № 808/1629/18.

Таким чином, відсутні підстави та механізм для розрахунку розміру премії на яку, на думку Позивача, він має право, оскільки оцінка показників виконання працівником посадових обов`язків належить до компетенції керівника органу, де працівник проходив службу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки премія працівникові встановлюється керівником установи, в якій працює такий працівник, а при встановленні розміру премії враховується якість роботи, виконаної таким працівником за період, за який нараховується така премія, зокрема за за кожен місяць, то встановити якість роботи і, відповідно, розмір премії, яку необхідно було б, на думку Позивача, нарахувати йому за кожен місяць, неможливо.

З приводу посилань Позивача щодо виплати Відповідачем іншим працівникам Управління Патрульної поліції премії у більших розмірах ніж встановлено Позивачу, то суд першої інстанції правомірно зазначив про наступне.

Так, із розрахункових листів (а.с. 79-80 том 2) встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нараховано заробітну плату за період червень-листопад 2019 року.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що вказане посилання не може слугувати підставою для встановлення протиправності встановленого Позивачу розміру премії за період його роботи в управлінні Патрульної поліції (20.04.2017 року - 06.05.2019 року), оскільки у період з червня по листопад 2019 року Позивач в управлінні Патрульної поліції не працював.

З урахуванням зазначеного, підстави вказані Позивачем в обґрунтування протиправності дій щодо виплати йому премії у неналежному, на його думку, розмірі, суд першої інстанції правомірно вважав необґрунтованими, в зв`язку з чим в задоволенні цієї частини позовних вимог обґрунтовано відмовив, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи аналіз відсотка премії (збільшення, зменшення) встановлено, що заробітна плата при зміні відсотка жодного разу не зменшувалася до відповідного граничного розміру, а отже не Відповідачем не порушено п. 1.3 Положення 60.

Твердження Позивача про те, що встановлені відсотки розміру премії не збігаються з відсотками зазначеними у розрахункових листах, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи ані у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції.

Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації у зв`язку з втратою частини доходів внаслідок порушенням строків виплати недонарахованої частини заробітної плати за період з 20.04.2017 року по 06.05.2019 року в розмірі - 11 638,74 грн., то суд першої інстанції вірно зазначав про таке.

Так, питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР (далі - Закон № 108/95), Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації згаданого Закону та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до ст. 34 Закону № 108/95, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

За приписами статті 1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата.

Пунктом 4 Порядку № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Враховуючи, що в ході розгляду даної справи встановлено протиправність невиплати Відповідачем надбавки за вислугу років Позивачу за період з травня по грудень 2017 року, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність стягнення з Відповідача компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, виходячи із наступного.

Відповідно до інформації висвітленої на сайті Держкомстату http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2017/ct/is_c/isc_u/isc2017m_u.html індекс споживчих цін на товари та послуги у 2017 році складав: (417) квітень - 100,9, (517) травень - 101,3, (617) червень - 101,6, (717) липень - 100,2, (817 ) серпень - 99,9, (917) вересень - 102,0, (1017) жовтень - 101,2, (1117) листопад - 100,9, (1217) грудень - 101,0.

У 2018 році:

http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2018/ct/is_c/isc_u/isc2018m_u.html складав: (118) січень - 101,5, (218) лютий - 100,9, (318) березень - 101,1, (418) квітень - 100,8, (518) травень - 100,0, (618) червень - 100,0, (718) липень - 99,3, (818) серпень - 100,0, (918) вересень - 101,9, (1018) жовтень -101,7, (1118) листопад - 101,4, (1218) грудень - 100,8.

у 2019році:

http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2019/ct/is_c/is_с_u/isc2019m_u.html складав: (119) січень - 101,0, (219) лютий - 100,5, (319) березень - 100,9, (419) квітень - 101,0, (519) травень -100,7, (619) червень - 99,5, (719) липень - 99,4, (819) серпень - 99,7, (919) вересень - 100,7, (1019) жовтень - 100,7, (1119) листопад - 100,1, (1219) грудень - 99,8.

Станом на час розгляду справи, відомості за січень 2020 Держкомстатом ще не опубліковано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальна сума компенсації, яка підлягає стягненню на користь Позивача складає 2240 грн. 38 коп.

Крім того, доводи Позивача в апеляційній скарзі про неправильне встановлення судом першої інстанції періоду, в якому виникла заборгованість по невиплаті частини заробітної плати, а також невірному порядку обрахування суми заборгованості, колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки в ході розгляду даної справи встановлено протиправність невиплати Відповідачем надбавки за вислугу років Позивачу за період з травня по грудень 2017 року, тому підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції на користь ОСОБА_1 компенсація у зв`язку з втратою частини доходів внаслідок порушення строків виплати недонарахованої частини заробітної плати за період з 01.05.2017 року по 31.12.2017 року в розмірі - 2240 грн. 38 коп.

Щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судових витрат пов`язаних з розглядом справи в розмірі, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Згідно з частинами 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134).

Судом першої інстанції встановлено, що за змістом пункту 3.1 Договору про надання правової допомоги від 11.06.2019 року укладеного між адвокатом Плаз О.М. та ОСОБА_1 ., сторони в момент підписання цього договору погодили, що правова допомога визначена договором оплачується клієнтом виходячи із вартості погодинної ставки роботи адвоката, яка становить 770,00 грн. за 1 год. роботи.

Згідно розрахунку вартості послуг правової допомоги, що є додатком до договору від 11.06.2019 року: надання усної консультації з приводу порядку та підстав звернення до суду із позовною заявою без вивчення матеріалів справи -30 хв. -335 грн.; вивчення матеріалів справи, надання усної консультації -2 год. -1 540 грн.; підготовка заяв, запитів від імені клієнта на отримання інформації, пов`язаних з веденням справи, збір доказів -2 год.-1 540 грн.; здійснення розрахунку заробітної плати за фактично встановленими складовими за період з квітня 2017 р. по травень 2019 р. за кожний місяць окремо та здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів за вищевказаний період (визначення розміру ціни позову, складання розрахункових таблиць) -12 год. -9 240 грн.; складання проекту позовної заяви 8 год. - 6 160 грн.; представництво інтересів клієнта в суді, підготовка відповіді на відзив -2 год. -1 540 грн. Сукупна вартість наданих послуг, у відповідності до розрахунку склала - 20355,00 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі послуг з надання правової допомоги від 16.09.2019 року договір сторонами виконано повністю, претензій та зауважень щодо надання правової (юридичної) допомоги сторони одна до одної не мають.

На підтвердження факту оплати наданої правової допомоги долучено квитанцію до прибуткового касового ордера № 16-09/19 від 16.09.2019 року на суму 20355 грн.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що розмір заявлених позовних вимог становить - 181696,26 грн., однак, з огляду на обставини, встановлені в ході судового розгляду, позовні вимоги належать до часткового задоволення у загальному розмірі - 14617,47 грн.

Разом з тим, у відповідності до висновків зроблених Верховним Судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 826/7375/18 при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Із критеріїв співмірності визначених ч. 5 ст. 134 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком судом першої інстанції про стягнення з Відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу на користь Позивача у розмірі 7000, 00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 19.05.2020 року.