Справа № 620/1070/20
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2020-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року Чернігів Справа № 620/1070/20

Чернігівський окружний адміністративний суду складі у складі головуючої судді Поліщук Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі за наявними у ній матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати повністю рішення відповідача від 04.02.2020 № 409/25-01-53-05-23 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що вона є пенсіонером, інвалідом 3 групи, інвалідом дитинства та отримує відповідну пенсію по інвалідності з 17.01.1996 безстроково. Позивач помилково подала звітність ЄСВ за попередній період 2017-2018 роки, яку не повинна була подавати, оскільки є особою з інвалідністю та отримує пенсію. Згідно чинного законодавства самостійно скасувати вказану помилкову звітність позбавлена можливості. Заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування позивач не подавала, договір про добровільну участь не укладала. За вказаних обставин у період 2017-2019 роки позивач, як особа з інвалідністю, що отримує відповідну пенсію по інвалідності за законом, не повинна сплачувати єдиний внесок (не є платником вказаного збору), що виключає можливість застосування до неї фінансової санкції за неперерахування або несвоєчасне перерахування єдиного внеску за вказаний період. Таким чином, позивач вважає, що оскаржуване рішення винесене з порушенням чинного законодавства, її прав та охоронюваних законом інтересів (а.с. 1-3).

ГУ ДПС у Чернігівській області подало відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування. Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, у разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу. Позивачем в порушення вимог статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок самостійно визначений у звітах про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 та 2018 роки сплачено з порушенням законодавчо встановленого терміну, у зв`язку з чим Головним управлінням ДПС у Чернігівській області відповідно до частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 25 вказаного вище Закону, прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (а.с. 30-31).

У відповіді на відзив позивач зазначила, що звітність з єдиного внеску за попередні періоди 2017-2018 роки була нею подана помилково у зв`язку з некоректними роз`ясненнями наданим їй відповідачем. Умови та порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування визначені статтею 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою передбачено обов`язкове подання заяви про добровільну участь та обов`язкове укладення договору про добровільну участь, які позивач не подавала та не укладала відповідно. Порядок формування та надання страхувальниками звіту щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, має застосовуватися з врахуванням положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та не суперечити йому, оскільки він має вищу юридичну силу ніж підзаконний акт. Саме приписами зазначеного Закону позивач звільнена від сплати єдиного внеску, а добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не бере (а.с. 39-41).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 620/1070/20. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами (а.с. 21-23).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.03.2020 ОСОБА_1 з 08.04.2008 була зареєстрована, як фізична особа-підприємець. 30.01.2020 позивач здійснила реєстрацію дії «Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем» (а.с. 9-12).

Із матеріалів справи вбачається, що 30.01.2020 позивач знята з обліку, як платник податків (а.с. 13-32).

Позивач є інвалідом 3 групи, що підтверджується Довідкою медико-соціальної експертної комісії від 17.01.1996 сер.МСЕ-ЧНВ № 006127 (а.с. 7).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію по інвалідності (3 група) з 17.01.1996 довічно (інвалід з дитинства), що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.02.2020 № 187 (а.с. 6).

Зазначене вище також підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно довідки ГУ ДПС у Чернігівській області про ідентифікаційні дані позивача вона з 01.01.2016 по 30.01.2020 перебувала на спрощеній системі оподаткування (а.с. 32-33).

09.05.2019 та 22.05.2019 позивач подала Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік та 2017 рік відповідно (а.с. 34-35).

04.02.2020 ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято рішення № 409/25-01-53-05-23, згідно якого на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до позивача застосовано штраф у розмірі 2756,55 грн та нараховано пеню у розмірі 3802,25 грн (а.с. 5).

Із скаргою на рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 04.02.2020 № 409/25-01-53-05-23 позивач звернулася до Державної податкової служби України, в якій просила скасувати зазначене рішення та провести коригування інформаційних систем і відобразити відсутність нарахувань з єдиного внеску за нею та зазначила, що вона є особою з інвалідністю і отримує пенсію по інвалідності, а також надала копію довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.02.2020 № 187, копію довідки медико-соціальної експертної комісії № 006127 (а.с. 14-15). За результатом розгляду якої Державною податковою службою України прийнято рішення від 16.03.2020 № 9473/6199-00-08-06-01-06, згідно якого оскаржуване рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 16-19).

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464-VI), Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі по тексту - Інструкція № 499).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини першої статті 7 Закону № 2464).

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (частина восьма статті 9 Закону № 2464-VI).

В частині четвертій статті 4 Закону № 2464-VI закріплено особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, необхідними умовами для застосування положень частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI, є набуття особою статусу особи з інвалідністю. При цьому, єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно положень частини першої статті 9 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Судом встановлено, що позивач повідомляла контролюючий фіскальний орган про те, що вона є особою з інвалідністю та отримує пенсію по інвалідності, в тому числі надавши копію відповідних довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та медико-соціальної експертної комісії. Також, позивач вказувала на те, що вона є платником єдиного податку, договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала (а.с. 14-15).

Щодо аргументів відповідача про те, що оскільки позивач самостійно відобразила суму нарахування єдиного внеску, суд ставиться критично, з урахуванням того, що у позивача у даному випадку відсутні законодавчо визначені підстави для сплати єдиного внеску, а тому, його нарахування є протиправним навіть за умови, що платник податків самостійно (помилково) подав таку звітність.

Наявність у позивача статусу особи з інвалідністю є загальним страховим ризиком, який вказує на втрату особою працездатності та передбачає право на отримання відповідного соціального забезпечення за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством. У зв`язку з цим, застрахована особа у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування замість обов`язку подальшої сплати внесків набуває право на отримання відповідних страхових виплат у вигляді пенсій, що логічно виключає можливість покладення на неї обов`язку одночасної сплати єдиного внеску та є нормативно визначеною підставою для звільнення такої особи від його подальшої сплати. Зважаючи на соціальну солідарність та справедливість у системі соціального захисту, до складу якої входить система пенсійного забезпечення осіб з інвалідністю, держава нормативно встановлює передумови щодо визначення пропорційної взаємозалежності між особистою участю особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та рівнем її подальшого пенсійного забезпечення за рахунок вказаної системи фінансування пенсій та інших соціальних виплат. А тому, частина четверта статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачає сплату єдиного внеску особою, яка отримує виплати за рахунок системи загальнообов`язкового державного соціального страхування, виключно на добровільних засадах.

Як вже зазначалося, фізичні особи-підприємці звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз. 3 частини третьої статті 10 Закону № 2464-VI).

Отже, добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що сторонами по справі не заперечується, що між ними не укладався договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а помилкова подача позивачем звіту за 2017 та 2018 роки не свідчить про її добровільну участь у системі страхування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 04.09.2019 у справі № 806/1503/16.

Частиною одинадцятою статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини третьої статті 25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно частини десятої, пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Разом з тим абзацом 2 частини першої вказаної статті встановлено, що положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів справи слідує, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн згідно квитанції від 20.03.2020 № 26042900 (а.с. 4).

Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, тому на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 04.02.2020 № 409/25-01-53-05-23 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у строк, встановлений статтею 295, пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, .

Повний текст рішення складено 21 травня 2020 року.

Суддя Л.О. Поліщук