Справа № 127/6450/20
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/6450/20

Головуючий у 1-й інстанції: Михайленко А.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

20 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління Патрульної поліції Вінницькій області лейтенанта поліції Бабчука Дмитра Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 506434 від 26.05.2018 та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до інспектора роти № 4 батальйону Управління Патрульної поліції Вінницькій області лейтенанта поліції Бабчука Дмитра Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про накладення адміністративного стягнення по справі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 506434 від 26.05.2018 та закриття провадження по справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 506434 від 26.05.2018, вбачається, що 26.05.2018, близько 08 год. 15 хв., водій ОСОБА_1 в м. Вінниці по вул. М.Оводова, 29, керував транспортним засобом Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 4 статті 126 КУпАП.

За вчинене правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В апеляційному порядку притягнення ОСОБА_1 , визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не оскаржувалося сторонами по справі.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.03.2020 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП повернуто особі, яка її подала.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано свої доводи, зазначені у позові, оскільки факт керування транспортним засобом підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2018.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складався в той же час та за адресою, що й оскаржені ОСОБА_1 постанови у судовому порядку. Наведене свідчить про те, що під час розгляду вищевказаної справи судом досліджувалися обставини з приводу керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Аudi А6», номерний знак НОМЕР_1 в період часу який зазначений в оскарженій постанові. На підставі вказаного суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 23 ЗУ "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з статтею 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 ЗУ "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до відповідальності передбаченої ч.4 ст.126 КУпАП за порушення пп."а" п.2.9. ПДР України.

Відповідно до пп."а" п.2.9. ПДР України (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваної постанови) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.4 ст.126 КУпАП (в редакції станом на момент прийняття оскаржуваної постанови) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пп.9 ч.1 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Крім того, згідно з ч.2-3 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення вимог статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 24.01.2019 в справі №428/2769/17.

Також, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Щодо доводів суду першої інстанції в частині врахування висновків вказаних в рішенні від 23.08.2018 у справі 127/13634/18, колегія суддів зазначає, що дані висновки ґрунтуються на тому, що вина правопорушника доведена матеріалами справи №127/13634/18, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №044507 від 26.05.2018, поясненнями свідків, рапортами поліцейських, копіями постанов про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 та довідкою поліції.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що матеріали даної адміністративної справи (№127/6450/20) не містять жодного доказу, які б підтверджували здійснення позивачем порушення, санкція за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, крім того на момент винесення постанови відповідачем не було зазначено жодного доказу в оскаржуваній постанові серії БР №506434 від 26.05.2018, який би підтвердив порушення позивача.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що порушення в межах даної справи та санкції передбаченої ч.4 ст.126 КУпАП та порушення в справі №127/13634/18 та санкції передбаченої ст.130 КУпАП мають фактично різну доказову базу.

В свою чергу, в справі №127/6450/20, а саме постанові серії БР №506434 від 26.05.2018 не зазначались свідки, як особи, які можуть підтвердити правопорушення позивача.

Тобто, колегія суддів зазначає, що докази, які лягли в основу рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності в межах справи №127/13634/18 та які підтверджують правомірність застосування до нього санкції за ст.130 КУпАП не можуть слугувати підставою для притягнення до відповідальності в даній справі (№127/6450/20), оскільки вони не були зазначені в самій оскаржуваній постанові серії БР №506434 від 26.05.2018, а судове рішення, яким притягнуто позивача до відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП не існувало на час прийняття постанови за ч.4 ст.126 КУпАП.

Крім того, колегія суддів вказує на ту обставину, що порушення передбачене пп."а" п.2.9 ПДР України не є передуючим санкції за ч.4 ст.126 КУпАП.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано жодних належних доказів, які б чітко вказували на підтвердження того, що позивачем було здійснено порушення вимог ПДР України за яке передбачена санкція за ч.4 ст.126 КУпАП, тому враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин колегія суддів приходить до висновку, що постанова серії БР №506434 від 26.05.2018 підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити в частині строків звернення з позовною заявою до суду, що як встановлено з матеріалів справи та наданих матеріалів від Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_1 дійсно направлялись певні матеріали 30.05.2018 з відповідним трек-номером повідомлення "039", однак з веб-сайту АТ "Укрпошта" не вбачається коли саме позивачем було отримано дане повідомлення та неможливо встановити, які саме матеріали були направлені позивачу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи з постановою серії БР №506434 від 26.05.2018 він ознайомився 04.03.2020 (а.с.18).

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що у суду відсутні підстави вважати (за наявними доказами в матеріалах справи), що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду.

Разом з тим, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки, згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, належним способом захисту порушеного права особи, є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління Патрульної поліції Вінницькій області лейтенанта поліції Бабчука Дмитра Володимировича, третя особа: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 506434 від 26.05.2018 та закриття провадження по справі скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 506434 від 26 травня 2018 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.