Справа № 640/8181/20
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 травня 2020 року м. Київ № 640/8181/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС

у м. Києві

про визнання протиправними дій, скасування наказу № 1269 від 15.04.2014р.

та податкового повідомлення-рішення № від 20.05.2014р.,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2019р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому оскаржує наказ № 1269 від 15.04.2014р. та податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отже строк на оскарження закінчився 15.04.2017р.

Одночасно з позовом позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яке мотивовано тим, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2015 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 20.05.2014 року Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в частині суми грошового зобов`язання за основним платежем в розмірі 150 204,31 грн. (348 668 грн.- 198 463.69 грн.) та штрафні санкції в розмірі 37 551,08 грн. (87 167 грн. - 49 615,92 грн.).

Позивачка у червні 2018 року звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ "Омега Банк" про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2019 визнано протиправними дії ПАТ "ОМЕГА БАНК" щодо подання інформації до ДПІ у Печерському районі ДФС у м. Києві про анулювання заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами № 726-Ф від 07.11.2006 року та № 1168-Ф від 09.04.08 року, укладеними між ОСОБА_1 та ЗАТ "Сведбанк Інвест", та отримання внаслідок цього ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага.

Як зазначає позивач, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2019р. ним було отримано 22.01.2020 року. У зв`язку з чим позивачем двічі подавалися заяви до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, проте до сьогодні відповіді не отримано.

Таким чином, з посиланням на положення статтей 261, 267 ЦК України та Постанову КМ України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території Україні коронавірусу (СОУГО-19)" позивач вважає, що строк оскарження наказу та рішення - повідомлення попущено з поважних причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2020р. суд визнав не поважними наведені позивачем причини пропуску строку, а позовну заяву залишено без руху для надання позивачу строку для подання клопотання про поновлення пропущеного строку, де вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з доданням відповідних доказів на їх підтвердження.

27.04.2020р. позивачем на виконання вимог ухвали від 15.04.2020р. подано клопотання про поновлення пропущеного строку, в якому, як на поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач посилається на обставини, викладені вище.

Суд вважає неповажними такі підстави для поновлення пропущеного строку, з огляду на наступне.

Згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів.

Зі змісту вказаних положень вбачається, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо скасування податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення, про що вказано, зокрема, у постанові Верховного Суду 03 квітня 2018 року по справі №826/5325/17.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2020 року по справі №520/6895/19, особливість наказу про призначення податкової перевірки як акта індивідуальної дії полягає в тому, що він є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом виконання. А тому застосовуючи саме системний аналіз норм Податкового кодексу України, враховуючи сутність і зміст спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що законодавець в абзаці першому пункту 56.18. статті 56 Кодексу під висловом «або інше рішення контролюючого органу» розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.

Податковий кодекс України не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження наказу про призначення перевірки, тому в даному випадку застосуванню підлягає загальний строк звернення до суду, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа № 9901/390/19).

При цьому норми КАС не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Судом встановлено, що позивач оскаржує наказ № 1269 від 15.04.2014р. та податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2014р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.

В той же час, як свідчать додані до справи матеріали та зазначає сам позивач, про оскаржуваний № 1269 від 15.04.2014р. та податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2014р. позивач дізнався ще в травні 2014 року.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом 08 квітня 2020 року (майже через 6 років після отримання спірних рішень), про що свідчить відтиск штампа на конверті, тобто із значним пропуском місячного строку, установленим КАС України та ПК України на звернення до суду із відповідним позовом.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів позовної заяви, спірний наказ та рішення податкового органу вже оскаржувалось ним в судовому порядку. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2015 року у справі № 826/7853/14, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.05.14 р. Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в частині суми грошового зобов`язання за основним платежем в розмірі 150 204, 31 грн. (348 668 грн. - 198 463, 69 грн.) та штрафних санкцій в розмірі 37 551, 08 грн. (87 167 грн. - 49 615, 92 грн.).

Посилання позивача на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2019 , яке, на думку позивача, зумовило виникнення нових підстав для звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.05.14 р. та наказу № 1269 від 15.04.2014р., адміністративний суд до уваги не приймає.

Така обставина, як оскарження позивачем до місцевого суду дій ПАТ "ОМЕГА БАНК" щодо подання інформації до ДПІ про анулювання заборгованості за кредитними договорами та отримання внаслідок цього ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага, на думку суду, залежало від волевиявлення позивача, як сторони, позаяк позивач мав можливість своєчасно вчинити відповідні процесуальні дії.

У той же час, як вбачається з рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2019, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ "ОМЕГА БАНК" у червні 2018 року, тобто після перебігу чотирьохрічного строку з моменту отримання податкового повідомлення-рішення № від 20.05.2014р.

Позивачка не надала суду доказів того, що вона своєчасно вчиняла всі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації її процесуальних прав з метою їх захисту.

А відтак, на думку суду, позивачем не доведено наявність поважних причин пропуску строку для звернення з адміністративним позовом, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи те, що позивачем не наведено причин поважності пропуску строку звернення до суду та не надано доказів поважності причин пропуску даного строку, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви відповідно до вимог частини 2 статті 123 КАС України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, суд-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяв.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суддя О.В. Патратій