Справа № 500/660/20
Суддя: Шульгач Микола Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/660/20

18 травня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді : Шульгача М.П.,

при секретарі: Музиці О. М.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Одудько Д. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, суд,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, а саме:

- Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2017-2018 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення (06.08.2018 року) та індексації грошового забезпечення за період з 02.08.2016 по 06.08.2018 року.

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2017-2018 роки виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення позивача 06.08.2018 року.

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 02.08.2016 р. до 06.08.2018р.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що за виконання завдань в районі проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей він отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 03 лютого 2017 року. Відповідач при звільненні не виплатив Позивачу грошову компенсацію за невикористані додаткові щорічні пільгові відпустки як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, які Позивачу не надавалися у зв`язку із дією особливого періоду в державі.

Позивач вважає, що Відповідач протиправно не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2017 по 2018 роки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).

Разом з тим, під час проходження військової служби позивачу ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 не нараховували та не виплачували індексацію грошового забезпечення з 02.08.2016 по 06.08.2018 року.

Вважає дані дії протиправними просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів викладених у поданому відзиві на позовну заяву. А також пояснила, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2017 по 2018 роки та не нарахування та не виплачування індексації грошового забезпечення з 02.08.2016 по 06.08.2018 року є законними та такими, що відповідають чинному законодавству.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, встановив наступні факти.
У період з 02 серпня 2016 року по 06 серпня 2018 року ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні «майор» на посаді начальника відділення персоналу.

За виконання завдань в районі проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей позивач отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 03 лютого 2017 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 06 серпня 2018 року № 167 майора ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 06 вересня 2018 року.

Як вбачається з пояснень позивача та не заперечується представником відповідача що при звільненні позивачу не було виплачено грошову компенсацію за невикористані додаткові щорічні пільгові відпустки як учаснику бойових дій за 2017 та 2018 роки, поскільки позивачу не надавалися у зв`язку із дією особливого періоду в державі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач у зв`язку з настанням особливого періоду не мав змоги скористатися додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати. Натомість відповідно до ч. 14 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» встановлена можливість виплат грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, за минулі роки.

Припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі. Така позиція висвітлена у зразковому вішенні Верховного Суду від 16.05.2019 №Пз/9901/4/19.

Дана позовна вимога має ознаки типової справи поскільки в рішенні Верховного Суду від 16.05.2019 № Пз/9901/4/19 зазначається, що справа має ознаки типової, якщо звернення до суду було здійснено особами, звільненими з військової служби, які мають статус учасника бойових дій, яким було відмовлено у виплаті грошової компенсації під час звільнення за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в період визначений п.п. 17-18 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином поскільки дана вимога має ознаки типової то при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами зразкової справи.

Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 16.05.2019 № Пз/9901/4/19 за результатами розгляду зразкової справи, суд вважає, що позовна вимога про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2017-2018 роки виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення позивача 06.08.2018 року підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.08.2016 р. до 06.08.2018р. суд встановив, що під час проходження військової служби позивачу ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 не нараховували та не виплачували індексацію грошового забезпечення з 02.08.2016 по 06.08.2018 року.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби (пункт 2 Порядку №1078).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Пунктом 6 Порядку №1078 визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 5) підпункт 5 пункту 6 виключено 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 7) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Підсумовуючи викладене слід зауважити, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог чинного законодавства, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

В той же час, нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слід врахувати рішення у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00), яке, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права. У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Зважаючи на викладене слід прийти до висновку, що твердження відповідача про відсутність підстав для нарахування і виплати індексації грошового забезпечення, оскільки у бюджеті відповідача відсутні кошти на проведення такої індексації та відсутній механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям є необгрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2019 р. у справі №640/18168/18 за аналогічним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишеному без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2019 р.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що даний позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2017-2018 роки виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення позивача 06.08.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 02.08.2016 р. до 06.08.2018р.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 20 травня 2020 року.

Головуючий суддя Шульгач М.П.

копія вірна

Суддя Шульгач М.П.