Справа № 440/2063/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/2063/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2020 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України (надалі також - відповідач, Мінветеранів), у якому позивач просив:

- визнати протиправними дії Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, згідно з частиною 7 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи згідно з частиною 7 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що відмова у виплаті ОСОБА_1 як інваліду другої групи одноразової грошової відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон 3551-XII) у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб є протиправною та такою, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Вказував, що посилання міжвідомчої комісії як підставу для відмови в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону 3551-XII, у зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога вже була призначена позивачу відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 є безпідставним, оскільки ані Законом 3551-XII, ані постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей від 29.04.2016 №336 не передбачено такої підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

Стверджував, що право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у позивача виникло лише з 18 липня 2019 року (хоча Міністерством внутрішніх справ України позивачеві вже було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням інвалідності ІІІ групи ще у 2015 році), а тому рішення відповідача про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога позивачу вже була призначена та виплачена є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12 травня 2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, згідно з яким останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Звертав увагу суду на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №212 Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України перейменовано на Міністерство у справах ветеранів України.

Вказував, що позивачу вперше інвалідність було встановлено у 2015 році (ІІІ група), а з 18 липня 2019 року інвалідність вже не встановлювалась, а лише була змінена група та причина інвалідності на захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Одноразова грошова допомога призначена та виплачена позивачу Міністерством внутрішніх справ України у розмірах, встановлених діючим на той час законодавством, а відтак, позивачем вже було реалізовано право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та Закону України Про міліцію.

Оскільки позивачу вже була виплачена згадана допомога, у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону України Про міліцію, міжвідомчою комісією обґрунтовано, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано було прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Крім того, зауважував, що відповідач не уповноважений виплачувати одноразову грошову допомогу, та оскільки він не приймав рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а у зв`язку з тим, що відповідача також не уповноважено виплачувати таку допомогу, то позовні вимоги щодо зобов`язання її виплатити також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 15.07.2015 №ВМ-1 №000923 ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності тридцять (30%) захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС /а.с. 17/.

З 15.07.2015 позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності захворювання, пов`язані з проходженнями служби в ОВС, у зв`язку з чим Міністерством внутрішніх справ України відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у МВС України затверджено висновки про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

У 2015 році Міністерством внутрішніх справ України виплачено позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму в розмірі 182700 грн на підставі платіжного дорученням №23 від 25.11.2015, що підтверджується листом департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ №18809/15-2019 від 16.12.2019.

Постановою Військово-лікарської комісії Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області від 22.05.2019 №6 встановлено, що захворювання капітана міліції ОСОБА_1 , 1986 р.н.: хронічна хвороба нирок ІІ ст., гломерулонефрит, сечовий синдром, стадія загострення, ХНН І ст. Правобічний нефроптоз та зазначено захворювання, ТАК, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Захворювання Дискінезія жовчовивідних шляхів. Хронічний декомпенсований тонзиліт, ст. Ремісії та зазначено захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ /а.с. 18/.

Згідно з копією довідки МСЕК серії АВ №0070349 від 12.08.2019 ОСОБА_1 повторно встановлено ІІ групу інвалідності з 18.07.2019, захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення /а.с. 16/.

27.08.2019 (вх.№М-537 від 02.09.2019) позивач звернувся до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України з відповідною заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №336 Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, відповідно до порядку постанови.

Листом від 06.02.2020 №1075/02/07.1-20 відповідачем повідомлено позивачу про те, що за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї матеріалів, на засіданні міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, прийнято рішення, оформлене протоколом №2 від 30.01.2020, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога позивачу вже була призначена та виплачена відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у МВС України (лист Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ від 16.12.2019 №18809/15-2019) /а.с. 10/.

Вважаючи рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною другою статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено у яких випадках та якій категорії військовослужбовців призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Відповідно до частини другої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Частиною 4 статті 16-3 №2011-ХІІ встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2015 році ОСОБА_1 вперше було встановлено інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженнями служби в органах внутрішніх справ.

Повторно, позивачу встановлено інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення у 2019 році згідно з довідкою МСЕК серії АВ №0070349 від 12.08.2019.

Тобто, з наведеного вбачається, що з моменту первинного встановлення інвалідності ОСОБА_1 у 2015 році (позивачеві було встановлено інвалідність ІІІ групи) та до моменту повторного встановлення інвалідності у 2019 році (позивачеві було встановлено інвалідність ІІ групи) минуло понад 4 роки.

Водночас, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей встановлено, що одноразова грошова допомога у зв`язку зі зміною групи інвалідності призначається та виплачується у тому випадку, коли з моменту первинного встановлення інвалідності і до повторного встановлення не минуло більше двох років.

Як зазначає ОСОБА_1 в позовній заяві, що з 18 липня 2019 року в нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, як особі, якій встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, передбаченого Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №336.

Судом встановлено, що 27.08.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив призначити йому одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №336.

Відповідно до пункту 3 розділу V Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України від 07.11.2019 №76, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.12.2019 за №1244/34215, міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні за формою, наведеною в додатку 2 до цього Положення.

З огляду на викладене, відповідач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із запитом щодо надання інформації про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

У відповідь на вказаний запит, Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ листом від 16.12.2019 №18809/15-2019 повідомив Мінветеранів про те, що відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у МВС України затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги капітану міліції ОСОБА_1 , у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності в розмірі 182700 грн, яка виплачена згідно з платіжним дорученням від 25.11.2015 №23.

Тобто, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачу вперше інвалідність ІІІ групи у зв`язку з проходженням військової служби встановлена у 2015 році, а ІІ група інвалідності встановлена з 18 липня 2019 року. Одноразова грошова допомога призначена та виплачена позивачу Міністерством внутрішніх справ України у розмірах, встановлених діючим на той час законодавством.

Наведене свідчить, що позивачем було реалізовано право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та Закону України Про міліцію.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2019 постановою Військово-лікарської комісії Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області №6 встановлено, що захворювання капітана міліції ОСОБА_1 , 1986 р.н.: хронічна хвороба нирок ІІ ст., гломерулонефрит, сечовий синдром, стадія загострення, ХНН І ст. Правобічний нефроптоз та зазначено захворювання, ТАК, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Захворювання Дискінезія жовчовивідних шляхів. Хронічний декомпенсований тонзиліт, ст. Ремісії та зазначено захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з копією довідки МСЕК серії АВ №0070349 від 12.08.2019 ОСОБА_1 повторно встановлено ІІ групу інвалідності з 18.07.2019, захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

У статті 7 Закону №3551-XII зазначено перелік осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни, зокрема, у пунктах 11-14 вказаної частини зазначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:

- військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Підставою для надання особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є (але не виключно):

а) клопотання про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни керівника добровольчого формування, до складу якого входила така особа. До клопотання додаються документи, що підтверджують участь особи в антитерористичній операції, або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або особи з інвалідністю внаслідок війни, або учасника війни відповідно до цього Закону;

б) довідка керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

в) довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності;

- осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність) та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої цієї статті, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 7 статті 13 Закону №3551-XII особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом б пункту 1 статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №336 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, який визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) (далі - Порядок №336).

У пункті 2 Порядку №336 зазначені особи, які є одержувачами одноразової грошової допомоги.

Як вже було зазначено судом та вбачається з матеріалів справи, що з 2015 року позивач є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженнями служби в органах внутрішніх справ, а 18 липня 2019 року видано посвідчення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач є особою з інвалідністю ІІ групи відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року №3551-XII.

Згідно підпункту 2 пункту 3 Порядку №336 у разі встановлення інвалідності особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, - з дати, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Абзацом 3 пункту 6 Порядку №336 передбачено, що одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з пунктом 8 Порядку №336 особи, зазначені в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.

До заяви додаються копії таких документів: посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни; довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів і має відповідну відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

У зв`язку з чим, 27.08.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив призначити йому одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №336.

Пунктом 9 Порядку №336 передбачено, що міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.

Так, на виконання пункту 9 Порядку №336, відповідачем направлено запит до Міністерства внутрішніх справ України, та, як вже було зазначено судом, листом від 16.12.2019 №18809/15-2019 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ повідомив про те, що відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у МВС України затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги капітану міліції ОСОБА_1 , у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності в розмірі 182700 грн, яка виплачена згідно з платіжним дорученням від 25.11.2015 №23.

За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї матеріалів, на засіданні міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, прийнято рішення, оформлене протоколом №2 від 30.01.2020, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога позивачу вже була призначена та виплачена відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у МВС України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити, що абзацом 2 частини 4 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ передбачено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Аналіз даної норми чинного законодавства дозволяє суду дійти висновку про те, що виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною причини інвалідності може бути проведена лише у випадку, якщо така зміна відбулась протягом двох років з дня встановлення інвалідності вперше, у інших випадках виплата допомоги не відбувається.

В довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №0070349 від 12.08.2019 в графі: « 7. Огляд інваліда» зазначено: «повторно».

Суд наголошує на тому, що вперше позивачу інвалідність встановлено у 2015 році, а ІІ групу інвалідності встановлено у 2019 році, при цьому, групу та причину інвалідності змінено з 18 липня 2019 року, тобто, понад дворічний термін з дня первинного встановлення інвалідності вперше.

Крім того, згідно з частиною 7 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

А пунктом 4 Порядку №336 передбачено, що у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.

Враховуючи той факт, що судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач реалізував у 2015 році своє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, групу та причину інвалідності змінено з 18 липня 2019 року, тобто, понад дворічний термін з дня первинного встановлення інвалідності, тому суд приходить до висновку, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-XII.

Стосовно тверджень позивача, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-XII в нього виникло саме з 18 липня 2019 року, суд ще раз зазначає, що у липні 2019 року позивачу не встановлювалась група інвалідності, а лише відбулась зміна групи та причини інвалідності, яка йому була встановлена з 2015 року, що свідчить про правомірність прийнятого міжвідомчою комісією відповідача рішення, оформленого протоколом №2 від 30.01.2020 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дії Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, згідно з частиною 7 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, то і відсутні підстави для задоволення похідних позовних вимог в частині зобов`язати Міністерство у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи згідно з частиною 7 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб.

Також, суд зазначає, що чинним законодавством України відповідача не наділено такими повноваженнями, як виплата одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до пункту 14 Порядку 336 одноразова грошова допомога виплачується органами соціального захисту населення за місцем реєстрації проживання або перебування особи, а тому позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача виплатити одноразову грошову допомогу є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України (пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 42657144) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення , з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Г.Ясиновський