Справа № 191/4057/19
Суддя: Бондаренко Г. В.
Дата ухвалення: 2020-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/4057/19
Провадження № 2-а/191/46/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Бондаренко Г.В.,

за участю секретаря: Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Синельникове Дніпропетровської області адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поліцейського СРПП №3 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 поліцейського СРПП №3 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.10.2019 року поліцейським СРПП № 3 Панченком Миколою Миколайовичем було винесено постанову ДП 18 № 298654 про штраф в розмірі 255 грн., за зупинку в забороненому місці, а саме: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Каштанова, 24. Позивач зазначив, що він рухався на автомобілі ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Центральній м. Синельникове Дніпропетровської області, звернув на вул. Каштанову і зупинився біля будинку № 24. Знак «Зупинка заборонена» із салону його автомобіля він не бачив, так як він розташований неправильно, а саме: - згідно Національного стандарту України ДСТУ 4100 - 2014: а) Пункт 10.1.1: Дорожній знак повинен бути видимий на відстані не менше ніж за 100 м. За напрямком його руху його неможливо побачити, бо він розташований за поворотом на відстані 4 м за будівлею Каштанова, 19.

б) Пункт 10.2.9: Відстань від нижнього краю знаку до поверхні дорожнього покриття у населених пунктах повинна бути від 2 до 4 метрів - фактично знак знаходиться на висоті 5 метрів.

У зв`язку із викладеним просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ДП-18 № 298654 від 23.10.2019 року, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським СРПП №3 Панченком М.М.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року було замінено та залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Панченко Миколи Миколайовича поліцейського СРПП №3 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови, як співвідповідача - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його присутності.

Від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Чорної Ю.В. 23.04.2020 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими та звертає увагу на те, що 12.11.2019 року ОСОБА_1 було добровільно сплачено штраф у розмірі 255,00 грн, що вказує та не, що останній погодився із застосуванням до нього адміністративної відповідальності.

Відповідач Панченко М. ОСОБА_3 судове засідання не з`явився, відзив на позов та заяви про розгляд справи про його відсутність не надав, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України - неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанції.

Згідно вимог ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Матеріалами справи встановлено, що поліцейським СРПП №3 Панченко М.М. 23.10.2019 року винесено постанову Серії ДП18 №298654 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій зазначено, що ОСОБА_1 . 23.10.2019 року об 11 год. 40 хв., у м. Синельникове по Каштановій, 24 Дніпропетровської області, керував автомобілем ВАЗ 2107, днз НОМЕР_1 , та не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 ПДР України «Зупинку заборонено», здійснив зупинку.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ вищевказаної інструкції, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, за частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Згідно з ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, пунктом 10.1.1 ДСТУ4100:2014 встановлено, що дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо.). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Згідно п. 10.2.9 ДСТУ4100:2014, відстань від нижнього краю знака (без урахування попереджувальних знаків 1.31.11.31.6 і табличок до дорожніх знаків) до поверхні дорожнього покриття (висота установлення) крім випадків, спеціально обумовлених стандартом, повинна становити:

від 1,5 до 2,2 м у разі установлення збоку від дороги поза населеними пунктами, від 2,0 до 4,0 м у населених пунктах;

не менш ніж 0,6 м у разі установлення на острівцях безпеки і на проїзній частині дороги;

від 5,0 до 6,0 м у разі розміщення над проїзною частиною; у разі розміщення знаків на прогінних конструкціях штучних споруд і за відстані від поверхні дорожнього покриття до низу прогінної конструкції споруди менш ніж 5 м, знаки не повинні виступати за їхній нижній край.

Висоту установлення знаків, розміщених збоку від дороги, визначають від поверхні дорожнього покриття на краю проїзної частини.

В даному випадку спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена з підстав наявності у відповідача переконання про порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» у спосіб здійснення такою особою зупинки транспортного засобу в зоні дії такого знаку.

Суд вказує, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Розділом 33 Правил дорожнього руху визначено групи дорожніх знаків, зокрема заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Так, в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» (п. 3.34 п. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху) забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаку 3.34 Правил дорожнього руху поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Накладаючи на позивача адміністративне стягнення за ч. 1ст. 122 КУпАП, відповідач у своїй постанові зазначив, що мало місце порушення вимоги п. 3.34 п. 3 розділу 33 Правил дорожнього руху, а саме, здійснено зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення суду було надано схему руху автомобіля, аркуш формату А-4 із фотозображенням, на якому зафіксовано транспортний засіб ВАЗ 2107, НОМЕР_2 , та аркуш формату А-4 із фотозображенням, на якому зафіксовано розташування дорожнього знака п.3.34 «Зупинку заборонено» у м. Синельникове, на перехресті вул. Каштанова, вул. Центральна.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, вказані фотознімки суд не може розцінити як належний та достатній доказ здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки знак 3.4 «Зупинку заборонено» на фотознімках на якому зафіксовано транспортний засіб ВАЗ 2107, НОМЕР_2 , взагалі відсутній.

Тобто, із зазначеної фотофіксації неможливо встановити факт розповсюдження дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на місце зупинки/стоянки зазначеного автомобіля.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідач зазначеного обов`язку не виконав. Відповідачем у передбачений законом спосіб не доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оскільки під час розгляду даної справи вина позивача відповідачем не доведена належними та достатніми доказами у зв`язку з ненаданням відповідачем суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1статі 122 КУпАП суд позбавлений можливості встановити наявність у діях позивача правопорушення за яке на нього накладено стягнення, що свідчить про те, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, та звільнення позивача від сплати судового збору на підставіст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 122, 251, 252, 254, 256,258, 280,285, 287, 288, 289 КУпАП, ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Панченко Миколи Миколайовича поліцейського СРПП №3 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови-задовольнити.

Постанову серії ДП18 №298654 від 23.10.2019 року, винесену поліцейським СРПП №3 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Панченко Миколою Миколайовичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00коп., за порушення п.п. 3.34 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 122 КУпАП, - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про вчинення 23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а щодо рішень по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення.

Суддя: Г. В. Бондаренко