Справа № 480/1586/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2020 р. Справа № 480/1586/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,
представника позивача - Алхімова В.В.,
представника відповідача - Єрьоменко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес АгроІнвест" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Антарес АгроІнвест" звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №131946 від 17.02.2020 року.
Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є неправомірною, оскільки згідно з товарно-транспортною накладною №1004242, на яку містяться посилання в акті №180203 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.01.2020 року, форми №1-ТН, яка є додатком №7 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, автомобільним перевізником значиться ТОВ «Скайавтотранс». Виходячи з наведених положень, позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому не може нести відповідальність, передбачену абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Ухвалою від 16.03.2020р. розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
10.04.2020р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.14-20), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що під час перевезення вантажу (соняшник) згідно з товарно-транспортною накладною 1004400 від 17 січня 2020, автомобільний перевізник здійснив порушення, а саме: на момент перевірки фактична маса транспортного засобу склала 44,1т при допустимій 40,0 т., чим порушено вимогу п. 22.5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. Щодо посилань позивача на те, що він не є автомобільним перевізником зазначає, що Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363, визначено, що товарно- транспортна накладна це документ на вантаж, а не документ, який визначає автомобільного перевізника. Слід зазначити, що під час перевірки водієм транспортного засобу надано, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір оренди та поліс обов`язкового страхування. Вказані документ, підтверджують, що відповідальною особою, яка використовує транспортний засіб, є ТОВ «Антарес АгроІнвест». Отже, винесена відповідачем постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та скасуванню не підлягає.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.
Судом встановлено, що за наслідками рейдової перевірки (а.с.21-22) було складено акт №180354 від 17.01.2020р., в якому зазначено, що під час проведення перевірки транспортного засобу RENAULT НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , виявлено порушення під час перевезення вантажу (соняшник) згідно з товарно-транспортною накладною 1004400 від 17 січня 2020, автомобільний перевізник здійснив порушення, а саме: на момент перевірки фактична маса транспортного засобу склала 44,1т при допустимій 40,0 т. (а.с.24-25), чим порушено вимогу п.22.5 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р.
Зокрема, ТОВ «Антарес АгроІнвест» під час здійснення перевезення порушено абз.15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки перевищено встановлені законодавством вагові норми понад 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами з перевищенням вагових норм (а.с.34).
Управління Укртрансбезпеки у Сумській області запросило ТОВ «Антарес АгроІнвест» прибути 17.02.2020р. на 10:00 год на розгляд справи листом від 23.01.2020р. 6949/35/24-20, направленого поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який отримано позивачем 28.01.2020р. (а.с.35-36).
17.02.2020р. уповноважена особа товариства не з`явилась на розгляд справи, тому відповідно до вимог пункту 27 Порядку № 1567 розгляд справи відбувся без її участі.
За результатами розгляду справи начальником Управління Укртрансбезпеки у Сумській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №131947 (а.с.37).
Копію вказаної постанови направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який отримано позивачем 21.02.2020р. (а.с.38-39).
Вирішуючи даний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон № 2344).
За приписами статті 3 Закону № 2344 сфера його дії поширюється на відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Відповідно до положень статті 6 Закону № 2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює в тому числі й габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (пункт 5 Положення №103).
Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Статтею 48 Закону № 2344 встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів, крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковим документом для автомобільного перевізника також є ліцензія на надання відповідних послуг. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Таким чином, зі змісту статті 48 Закону № 2344 слідує, що законодавцем для автомобільних перевізників, які виконують перевезення вантажів, передбачено наступні документи: для внутрішніх перевезень вантажів - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для перевезення небезпечних вантажів - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством, а також ліцензія на надання відповідних послуг.
До обох випадків застосовуються положення щодо необхідності отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.
Разом з тим, суд зауважує, що положення статті 48 Закону № 2344 в частині необхідності отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, є бланкетними, адже відсилають до приписів, якими врегульовано допустимі норми з перевищення габаритів чи ваги транспортного засобу.
Так, відповідно до абзацу першого пункту 22.5 Правил дорожнього руху (далі - Правила дорожнього руху), що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Аналіз пункту 22.5 Правил дорожнього руху свідчить про те, що при вантажних перевезеннях понад встановлені нормативи габаритно-вагових параметрів спеціальними правилами таких перевезень є отримання відповідного дозволу або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, про що йдеться у частині четвертій статті 48 Закону № 2344.
Судом встановлено, що 17 січня 2020 року під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що перебуває в оренді у позивача (а.с.30), посадовими особами Укртрансбезпеки було встановлено перевищення нормативно допустимих вагових параметрів, а саме: на момент перевірки фактична маса транспортного засобу становила 44,1т при допустимому 40,0т.
Також, було встановлено, що перевезення вантажу здійснюється за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.
За змістом позову, товариством не заперечується факт перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, який перебуває у нього в оренді, та на який ним оформлено страховий поліс № НОМЕР_3 /5220518 (а.с.33), та відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, під час перевезення вантажу 17 січня 2020 року.
Разом з тим, позивач не погоджується із винесеною щодо нього постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, оскільки в товарно-транспортній накладній №1004400 від 17.01.2020р.(а.с.26) автомобільним перевізником значиться ТОВ «Скайавтотранс».
Абзацом 15 частини першої статті 60 Закону № 2344 визначено, що суб`єктом відповідальності за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, є автомобільний перевізник.
В розумінні положень статті 1 Закону № 2344 автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
З копії договору оренди вбачається (а.с.30), що орендодавець (фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ) зобов`язується передати орендарю (ТОВ «Антарес АгроІнвест» в тимчасове платне володіння та користування вантажний автомобіль, визначений у цьому договорі марки Renault T 460, державний номер НОМЕР_4 , дата випуску 2015 року, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування автомобіль під керуванням екіпажу (водія) орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату (п.1.1).
Відповідно до п.2.1 автомобіль використовуватиметься орендарем для здійснення вантажних перевезень.
Крім того, на вказаний автомобіль позивачем оформлено страховий поліс № НОМЕР_5 (а.с.33).
Таким чином, на переконання суду, наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності підтверджується, що автомобільним перевізником вантажу, який перевозився 17 січня 2020р., було ТОВ «Антарес АгроІнвест», яке орендувало транспортний засіб у ФОП ОСОБА_2 , а відтак нести відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм має саме вказане товариство як перевізник вантажу.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №131947 від 17.02.2020р. прийнята начальником Управління Укртрансбезпеки у Сумській області відповідно до вимог Закону № 2344, а відтак не є протиправною та не належить до скасування.
Щодо посилань позивача на товарно-транспортну накладну, в якій перевізником значиться ТОВ «Скайавтотранс», суд вважає необхідним відмітити, що матеріалами справи підтверджується фактичне перевезення вантажу транспортним засобом, що перебуває в оренді саме у ТОВ «Антарес АгроІнвест», та те, що, як вбачається із преамбули до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363, ці правила не регламентують перевезення небезпечних, великовагових, великогабаритних вантажів, пошти та перевезення вантажів у міжнародному сполученні, оскільки такі перевезення мають свої особливості, що стосуються виконання комплексу вимог при вантажно-розвантажувальних роботах, власне процесу перевезення та його документального оформлення, а також узгодження таких правил із відповідними компетентними установами.
Такі правила не встановлюють відповідальність автомобільних перевізників за порушення порядку перевезення вантажів великоваговими (великогабаритними) транспортними засобами без відповідних дозволів, а визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів замовників на підставі відповідних договорів про перевезення вантажів.
В даному випадку перевезення вантажу здійснювалося на орендованому позивачем транспортному засобі, отже він є автомобільним перевізником у розумінні норм Закону України «Про автомобільний транспорт», додержання норм якого перевірялося під час проведення рейдової перевірки.
Суд наголошує, що відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, у названій категорії адміністративних справ тягар доказування правомірності прийнятого рішення та, відповідно, обставин, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, законодавцем покладається на суб`єкта владних повноважень, який виступає відповідачем у справі.
З огляду на вказане, при ухваленні рішення в даній справі суд враховує доводи та аргументи відповідача, які підтвердженні належними та допустимими доказами.
Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес АгроІнвест" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 травня 2020 року

Суддя О.О. Осіпова