Справа № 560/437/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/437/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

20 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницького апеляційного суду, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Апеляційного суду Хмельницької області, яка полягає у невиплаті у день звільнення (відрахування із штату) всіх сум, що належать позивачу;

- стягнути з Апеляційного суду Хмельницької області на користь позивача 1008040,00 грн середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 17 вересня 2016 року по 23 грудня 2019 року включно.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивач зазначив, що наказом голови Апеляційного суду Хмельницької області від 16.09.2016 його відраховано зі штату цього суду. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.12.2017 у справі №822/3121/17 зобов`язано Апеляційний суд Хмельницької області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення строків виплати надбавки за роботу з секретною інформацією за період з лютого 2006 року по квітень 2011 року включно. Вважає, що зазначена компенсація повинна була бути виплачена у листопаді 2014 року під час виплати донарахованої на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.09.2011 надбавки за роботу з секретною інформацією або у день звільнення - 16.09.2016. Проте, він отримав компенсацію лише після звернення до суду. Так, на виконання судового рішення від 05.12.2017 у справі №822/3121/17 кошти були виплачені 24 грудня 2019 року. Тому вважає, що в силу положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення, а саме з 17.09.2016 по 23.12.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до наказу голови Апеляційного суду Хмельницької області від 16.09.2016 №17/05-03/ ОСОБА_1 , звільненого Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 №1515-VIII "Про звільнення суддів" з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області у зв`язку з поданням заяви про відставку, відраховано із штату Апеляційного суду Хмельницької області 16 вересня 2016 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №2270/10174/11 від 20.09.2011, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.11.2017, адміністративний позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Апеляційного суду Хмельницької області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень та недоплаті у зв`язку з цим грошового утримання в період з лютого 2006 року по квітень 2011 року включно протиправною. Зобов`язано Апеляційний суд Хмельницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням вже виплачених коштів, надбавку за роботу з секретною інформацією форми №2 за період з лютого 2006 року по квітень 2011 року включно у розмірі 15 % (п`ятнадцять відсотків) від посадового окладу судді. У решті позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення 17.02.2012 Хмельницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

Судовим рішенням від 05.12.2017 у справі №822/3121/17 встановлено, що апеляційним судом Хмельницької області 27.11.2014 року виплачено позивачу донараховану на виконання виконавчого листа надбавку за роботу з секретною інформацією форми №2 за період з лютого 2006 року по квітень 2011 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.12.2017 у справі №822/3121/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність апеляційного суду Хмельницької області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за порушення строків виплати надбавки за роботу з секретною інформацією форми №2 за період з лютого 2006 року по квітень 2011 року включно у розмірі 15 % від посадового окладу. Зобов`язано апеляційний суд Хмельницької області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення строків виплати надбавки за роботу з секретною інформацією форми №2 за період з лютого 2006 року по квітень 2011 року включно. В задоволені інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань апеляційного суду Хмельницької області.

Згідно з банківською випискою по рахунку, кошти, на виконання вказаної постанови зараховані 24.12.2019.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку правовідносини між позивачем та його роботодавцем щодо несвоєчасної виплати компенсації за затримку виконання судового рішення не регулюються Кодексом законів про працю, а виникають при виконанні рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Приписами статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За такого правового регулювання передбачений статтею 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України.

При цьому, норми статті 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №810/1543/17, від 18.11.19 у справі №0940/1532/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Така позиція також відповідає судовій практиці Європейського Суду з прав людини, яку суду слід враховувати згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшаков проти України" від 08 квітня 2010 року визначено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України може вимагатися лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статті 116, 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію змінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права.

У пункті 65 цього рішення Суд зазначив, зокрема, що стаття 117 Кодексу законів про працю не могла бути розтлумачена як така, що встановлює право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як вона була присуджена заявниці за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відсутності обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Відтак, доводи позивача, про те, що йому було затримано виплату компенсації за порушення строків виплати надбавки за роботу з секретною інформацією форми №2 за період з лютого 2006 року по квітень 2011 року включно, визначену постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.12.2017 у справі №822/3121/17, а тому, він має право на отримання компенсації за весь період затримки з 17 вересня 2016 року по 23 грудня 2019 року включно в розмірі середнього заробітку на підставі статей 116, 117 Кодексу законів про працю, не ґрунтується на вимогах Закону.

Правовідносини між позивачем та його роботодавцем щодо несвоєчасної виплати компенсації за затримку виконання судового рішення не регулюються Кодексом законів про працю, а виникають при виконанні рішення суду.

Водночас, судова колегія не погоджується з доводами суду першої інстанції про наявність підстав для заміни відповідача по вказаній справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦК України, юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно із п.п. 14, 15 ч. 3 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа; дані про юридичних осіб - правонаступників.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань")

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Хмельницький апеляційний суд не є правонаступником будь-яких юридичних осіб, в тому числі й Апеляційного суду Хмельницької області.

Однак, ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року оскаржена не була та набрала законної сили.

Таким чином, рішення суду першої інстанції частково прийнято без всіх з`ясування обставин справи, однак рішення по суті є правильним.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 травня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.