Справа № 160/1377/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2020 року Справа № 160/1377/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державна установа "Кам`янська виправна колонія (№34)" про скасування рішення, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, в якому позивач, з урахуванням уточненого позову, просить суд: скасувати рішення УСЗН Заводського району Кам`янської міської ради №857/5-6 від 11.03.2019 року; поновити термін для звернення за призначенням державної допомоги при народженні дитини.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 30.11.2016 року, відбуваючи покарання у Державній установі «Чорноморська виправна колонія (№74)», вона народила сина - ОСОБА_2 , після чого звернулася із заявою до представників адміністрації щодо призначення допомоги при народженні дитини, з метою передачі її до територіального органу соціального захисту населення. В подальшому її було ознайомлено про відкриття у банківській установі вкладного (депозитного) рахунку на ім`я новонародженого сина для виплати відповідної державної допомоги, тому позивач була впевнена, що їй призначено такий вид державної допомоги. У зв`язку з відкриттям сектору сумісного проживання матерів з дітьми у Державній установі «Камянська виправна колонія (№34)», 04.01.2019 року позивача було переведено для подальшого відбування покарання до вказаної установи та у лютому 2019 року вона звернулася до адміністрації установи із заявою про запит особової справи отримувача допомоги при народженні дитини, за попереднім місцем відбування покарання. У березні 2019 року позивача було ознайомлено із відмовою УСЗН Заводського району м.Кам`янське, в якій було зазначено, що допомога при народженні дитини призначається за умов, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. З метою захисту прав та інтересів, позивач звернулася до адміністративного суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 10.03.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суду за клопотанням позивача визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду. Також, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державну установу "Кам`янська виправна колонія (№34)".
03.04.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що у разі народження дитини під час перебування жінки в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань, адміністрація ізолятора або установи у десятиденний строк після отримання заяви матері про призначення допомоги при народженні дитини подає її заяву і копію свідоцтва про народження дитини органу соціального захисту населення та однією з умов призначення допомоги при народженні дитини є те, що звернення за її призначенням повинно надійти до органів соціального захисту населення не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Враховуючи, що позивач відбуваючи покарання в Державній установі «Чорноморська виправна колонія (№74)», ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_2 , була впевнена, що їй було призначено державну допомогу, але лише 14.02.2019 року на адресу відповідача надійшов лист щодо запиту особової справи ОСОБА_1 , як отримувача допомоги при народженні, в якому адміністрація установи просила призначити допомогу при народженні дитини на дитину ОСОБА_2 , відповідачем було відмовлено з підстав того, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Відповідач наголошує, що позивачем не наведено жодної поважної причини та не надано її підтвердження, чому саме нею було пропущено строк звернення до територіального управління соціального захисту населення, тому просить у задоволенні позову відмовити.
06.04.2020 року від третьої особи надійшло письмове повідомлення, що 30.03.2020 року з Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» Дніпропетровської області умовно-достроково, згідно ст.81 КК України, звільнилась засуджена ОСОБА_1 , 1991 року народження, разом з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 23.03.2020 року. Вибула за адресою: АДРЕСА_1 .
Станом на 20.05.2020 року до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно вироку Скадовського районного суду Херсонської області від 24.06.2016 року, зміненого вироком Апеляційного суду Херсонської області від 14.09.2016 року, засуджена на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, відбуваючи міру кримінального покарання в Державній установі «Чорноморська виправна колонія (№74)», ІНФОРМАЦІЯ_4 сина - ОСОБА_2 .
З 04.01.2019 року ОСОБА_1 була переведена для подальшого відбування кримінального покарання до Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)».
Листом від 13.02.2019 року №34/2-793 Державна установа «Кам`янська виправна колонія (№34)» звернулася до Управління соціального захисту населення Заводської адміністрації Кам`янської міської ради із листом, в якому просила запросити особову справу отримувача допомоги при народженні дитини на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на даний час відбуває міру кримінального покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 34)». Засуджена прибула 04.01.2019 року з Державної установи «Чорноморська виправна колонія (№74)» м.Одеси, де отримувала допомогу при народженні дитини та перебувала на обліку в Малиновському УСЗН м.Одеси. Просили призначити допомогу при народженні дитини на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» від 13.02.2019 року №34/2-792, ОСОБА_1 в установі утримуєтеся разом із дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина засудженої, знаходиться на повному державному забезпеченні, на яку видано свідоцтво про народження від 28.12.2016 року Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Відповідачем було направлено лист до Управління соціального захисту населення Малинівського району м.Одеси від 19.02.2019 року №596/5-5, в якому УСЗН адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради просило направити на їх адресу особову справу одержувача державної соціальної допомоги при народженні дитини гр. ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала разом з матір`ю на повному державному забезпеченні.
Листом від 25.02.2019 року №293/14-13 Управління соціального захисту населення в Малинівському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було повідомлено, що гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до бази даних особових рахунків системи ASOPD/KОМТЕХ на обліку не перебувають та державних допомог не отримують.
Листом Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради від 11.03.2019 року №857/5-6, яке надійшло 20.03.2019 року до Державної установи "Кам`янська виправна колонія (№34)" повідомлено, що згідно з п.12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001р. №1751, в призначенні державної допомоги при народженні дитини на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено, так як допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Згідно інформації Малиновського УСЗН м.Одеси гр. ОСОБА_1 як отримувач допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 на обліку не перебуває та державних допомог не отримує. Відповідно до ст.23 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» рішення органу, що призначає і здійснює виплату державної допомоги, може бути оскаржено у вищестоящих органах виконавчої влади або в судовому порядку.
Позивач вважає рішення УСЗН Заводського району Кам`янської міської ради №857/5-6 від 11.03.2019 року, викладене у листі про відмову у призначенні державної допомоги протиправним та таким, що порушує її права, тому звернулася до суду за захистом прав та інтересів.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
Згідно з ч.3 ст.113 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Таким чином, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.
Частинами 1 та 2 ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон - №2811-XII) визначено, що громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особи, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, мають право на державну допомогу нарівні з громадянами України на умовах, передбачених цим Законом, іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.3 вказаного Закону, призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: 1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини; 2-1) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям; 5-1) допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність.
Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та об`єднання громадян за рахунок власних коштів можуть запроваджувати додаткові види допомоги та встановлювати доплати до державної допомоги сім`ям з дітьми.
Статтею 10 Закону №2811-XII встановлено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.
Статтею 11 вказаного Закону визначено умови призначення допомоги при народженні дитини, згідно якої допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.
Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним.
Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.
У разі народження (встановлення опіки) двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була позбавлена волі, відбуваючи міру кримінального покарання в Державній установі «Чорноморська виправна колонія (№74)», починаючи з 15.10.2016 року, а дитину - ОСОБА_2 народила ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що паспорт громадянина України позивач отримала лише 31.08.2018 року, який є обов`язковою умовою для призначення допомоги при народженні дитини для пред`явлення до органу праці та соціального захисту населення. З 04.01.2019 року позивач була переведена для подальшого відбування кримінального покарання до Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)», якою у лютому 2019 року було подано заяву щодо призначення допомоги при народженні дитини на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (далі - Порядок №1751), згідно з яким також допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
У разі перебування дитини разом з матір`ю в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань допомога призначається і виплачується шляхом перерахування на відкритий у банківській установі вкладний (депозитний) рахунок дитини на підставі звернення адміністрації слідчого ізолятора або установи виконання покарань за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
Вкладні (депозитні) рахунки на ім`я дітей відкриваються адміністрацією слідчого ізолятора або установи виконання покарань у банківських установах відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку від 12 листопада 2003 р. № 492, зареєстрованої у Мін`юсті 17 грудня 2003 р. за № 1172/8493.
Кошти, що зберігаються на рахунку такої дитини в банківській установі, можуть бути використані для створення належних умов для утримання та виховання дитини в порядку, визначеному законодавством: матір`ю дитини - у разі звільнення її із слідчого ізолятора або установи виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; батьком дитини чи опікуном, які забрали з відповідної установи дитину, на яку відкрито вкладний (депозитний) рахунок в банківській установі, на який перераховано допомогу при народженні дитини; дитиною після досягнення повноліття - у разі, коли кошти не були використані одним з батьків або опікуном.
Виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев`ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.
У разі перебування дитини, на яку відкрито вкладний (депозитний) рахунок в банківській установі, на який перераховано допомогу при народженні дитини, разом з матір`ю в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань адміністрація ізолятора або установи повідомляє органу, що призначив допомогу, про умови утримання та виховання дитини.
Так, відмовляючи в призначенні допомоги при народженні дитини, на сина ОСОБА_1 , відповідач виходив з того, що звернення за її призначенням надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.
Разом з тим, приймаючи таке рішення, відповідачем не враховано наступне.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. І даний адміністративний позов фактично заявлений в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.
Так, у пункті 35 зазначеної постанови Верховний Суд зазначив, що неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.
Отже, суд вважає, що передбачене ч.7 ст.11 Закону №2811-XII та п.12 Порядку №1751, положення, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини, не дає підстав стверджувати, що даний термін є присічним та не може бути поновленим при наявності поважних причин. Суд враховує, що позивач з об`єктивних причин була позбавлена можливості вільно звертатися до відповідача щодо отримання допомоги при народженні дитини, враховуючи, що ОСОБА_1 була позбавлена волі від дня народження дитини і до звернення із заявою у державних установах відбування кримінального покарання.
Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання соціальної допомоги при народжені дитини не оспорюється сторонами та передбачено діючим законодавством.
Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів для не призначення соціальної допомоги позивачу, тому суд вважає таке втручання не виправданим, з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Згідно з нормами ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради викладене у листі від 11.03.2019 року №857/5-6 про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної допомоги при народженні дитини.
Щодо позовних вимог про поновлення терміну для звернення за призначенням державної допомоги при народженні дитини, суд вважає відмовити, з огляду на наступне.
Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Тобто, призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання заявника.
Разом з тим, п.10 ч.2 ст.245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до абз.2 ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-VI "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) і практику ЄСПЛ як джерело права.
Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином.
Суд враховує й те, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи висновок суду про протиправність рішення УСЗН Заводського району Кам`янської міської ради №857/5-6 від 11.03.2019 року, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є саме зобов`язання відповідача - Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» викладену у листі від 13.02.2019 року №34/2-793 щодо призначення ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини на дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у загальному розмірі 840,80 грн., отже, судовий збір підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради викладене у листі від 11.03.2019 року №857/5-6 про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко