Справа № 280/1446/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

18 травня 2020 рокуСправа № 280/1446/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., перевіривши матеріали заяви позивача про забезпечення позову у адміністративній справі

за позовом Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

до Головного управління Держпродспоживлужби у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - позивач) до Головного управління Держпродспоживлужби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо проведення планової перевірки позивача та витребування інформації та документів; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.02.2020 №0002 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення.

Ухвалою судді від 22.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

15.05.2020 (вх.№22598) позивачем подано клопотання про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області №0002 від 06.02.2020 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що предметом спору у даній справі є правомірність рішення №0002 від 06.02.2020 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення.

Відповідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд зазначає, що статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існують зазначені підстави, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст. 151 КАС України).

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

З аналізу ст. 151 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін.

З матеріалів позовної заяви судом встановлено, що позивачем оскаржується, крім іншого, рішення №0002 від 06.02.2020 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни та ціноутворення, яким накладено штраф на позивача у розмірі 3400 грн.

Для виконання зазначеного рішення позивачу наданий 15-денний термін.

Позивач у поданій заяві зазначає, що при несплаті коштів, ГУ Держпродспоживслужби у Запорізькій області звернеться до суду з позовом про стягнення до бюджету коштів у встановленому порядку, тобто буде отримано судовий наказ, який буде пред`явлений до Головного управління Державної казначейської служби у Запорізькій області для безспірного списання. Тобто до набрання законної сили рішенням у даній справі може бути проведено дії з виконання рішення та стягнуто з Вознесенівського районного ВДРАЦС коштів за рішенням, яке може бути визнано судом недійсним. Стверджує, що списання значної суми коштів з рахунків державного органу за недійсними договором призведе до спричинення шкоди державі.

В той же час, позивач до своєї заяви про забезпечення позову не надав жодних доказів, на підтвердження викладених у заяві обставин. Позивач посилається лише на можливість настання для нього негативних наслідків. Проте, зазначаючи про можливість настання таких наслідків позивачем не надано суду доказів існування наразі небезпеки заподіяння шкоди його правам. Посилаючись на існування небезпеки стягнення з нього суми штрафу, позивач не надав доказів вчинення відповідачем будь-яких дій щодо стягнення з позивача суми штрафу.

Відтак, суд не вбачає підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Доказів існування істотного ускладнення чи неможливості відновлення прав позивача, у разі невжиття заходів забезпечення позову, позивач суду не надав.

На підставі викладеного вище, суд не вбачає підстав для забезпечення позову.

Частиною першою статті 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст. ст. 150, 151,154 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.251, 256, 295 КАС України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.251, 295 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова