Справа № 160/13395/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2 Начальника відділу з питань виплати пенсій №4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Брижан Інни Миколаївни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
27 грудня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2 Начальника відділу з питань виплати пенсій №4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Брижан Інни Миколаївни, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії начальника Відділу з питань виплати пенсій №4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Брижан І.М., які виражаються у відмові в нарахуванні та виплаті компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити розрахунок і виплату на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.09.2010 року та фактично сплачена 09.09.2019 року.
Ухвалою суду від 08.01.2020 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду уточнюючої позовної заяви із зазначенням офіційної електронної адреси чи адреси електронної пошти учасників справи або її відсутності, визначенням з належним відповідачем по справі (відповідно до кількості учасників справи); письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
03 лютого 2020 року від представника позивача адвоката Довженка В.І. надійшов адміністративний позов (з усунутими недоліками) з ідентичними позовними вимогами.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем в порушення норм Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» відмовлено позивачу у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована ОСОБА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.09.2010. На думку позивача, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходу в зв`язку з порушенням строків її виплати не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та порушує права та інтереси позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
26.02.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що на виконання судових рішень про зобов`язання здійснити ОСОБА_1 з 01 липня 2010 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік у розмірі 1 650,43 грн., відповідачем проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано доплату з 01.07.2010 по 30.09.2017 в сумі 43 217,21 грн. Оскільки суму доплати до перерахунку пенсії нараховано в вересні 2019 року, вона не підлягає компенсації згідно із приписами Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Частиною 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 КАС України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя в Донецькій області з позовом, у якому просила визнати неправомірними дії Управління ПФУ з проведення перерахунку її пенсії і зобов`язати провести перерахунок пенсії відповідно до п. 4 ст. 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя в Донецькій області від 29.09.2010 у справі № 2-16552/10 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії - задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за 2010 рік з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення відповідно до п.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично отриманих сум. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області здійснити ОСОБА_1 з 01 липня 2010 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 40 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2009 рік у розмірі 1650,43 грн.

Постановою від 26 жовтня 2011 року Апеляційний суд Донецької області скасував рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя в Донецькій області від 29 вересня 2010 року та відмовив у задоволенні позову.

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Апеляційного суду Донецької області від 26 жовтня 2011 року і залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя в Донецькій області від 29 вересня 2010 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Не погодившись із судовими рішеннями апеляційної та касаційної інстанцій, ОСОБА_1 подала до Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) заяву №19306/13 проти України, у якій скаржилася на порушення своїх прав за п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі Конвенція), а саме, що національний суд, поновивши Управлінню ПФУ процесуальний строк на апеляційне оскарження без належного обґрунтування і скасувавши рішення першої інстанції про задоволення позову, яке набрало законної сили, порушив принцип юридичної визначеності.

28 червня 2018 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Осовська та інші проти України» (далі Рішення), зокрема, за заявою ОСОБА_1 №19306/13, яким оголосив прийнятними скарги про відновлення проваджень і скасування постанов, які набрали законної сили та підлягали виконанню, й постановив Рішення про порушення Україною п. 1 ст. 6 Конвенції, а саме принципу юридичної визначеності.

У зв`язку із прийнятим ЄСПЛ Рішення, 04 вересня 2018 року ОСОБА_1 подала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Апеляційного суду Донецької області від 26 жовтня 2011 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2012 року.

Постановою Великої палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 2-16552/10 (провадження № 11-1072зва18) заяву ОСОБА_1 задоволено. Постанову Апеляційного суду Донецької області від 26 жовтня 2011 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2012 року скасовано. Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя в Донецькій області від 29 вересня 2010 року залишено без змін.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.03.2019 у справі № 2-16552/10 (провадження № 6-/263/91/2019) замінено сторону - боржника по справі № 2-16552/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецької області.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.05.2019 у справі № 2-16552/10 (провадження № 6/263/175/2019) замінено сторону - боржника у виконавчому провадженні по справі № 2-16552/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, а саме Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.05.2019 у справі № 2-16552/10 (провадження № 6/263/234/2019) замінено сторону - боржника у виконавчому провадженні по справі № 2-16552/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, а саме Лівобережне об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на його правонаступника головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

19 квітня 2019 року позивач звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про розрахунок і виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Доказів надання відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять.

09.09.2019 ОСОБА_1 отримала суму у розмірі 48 032,13 грн. в рахунок виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.09.2010.

03.10.2019 адвокатом Довженко В.І. в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано заяву про розрахунок і виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Листом № 2753/04-6/06 від 24.10.2019 за підписом начальника відділу з питань виплати пенсій №4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Брижан Інни Миколаївни було повідомлено, що на виконання рішень по справі № 2-16552/10 ОСОБА_1 проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано доплату з 01.07.2010 по 30.09.2017 в сумі 43 217,21 грн. Щодо нарахування та виплати компенсації зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нараховується відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. Відповідно до зазначених Закону та Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін. Отже, компенсації підлягають доходи, які нараховані, але своєчасно не виплачені. Оскільки суму доплати по перерахунку пенсії нараховано в вересні 2019 року, вона не підлягає компенсації згідно із зазначеними нормативними документами.

Не погоджуючись з такою позицією органу Пенсійного фонду та вважаючи, що має право на компенсацію, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

При цьому, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі №21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі №523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі №127/829/17.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2019 року у справі №522/2370/17 (адміністративне провадження №К/9901/16850/18).

При цьому, здійснений перерахунок основного розміру пенсії і відповідна доплата позивачу в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ є доходом, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17.

З урахуванням обставин справи, несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії пенсійним органом, що встановлено судовим рішенням по справі №2-16552/10, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, відмовивши позивачу у нарахуванні та виплати компенсації втрати частини доходів, пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим підлягають захисту порушені права ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.09.2010 року та фактично сплачена 09.09.2019 року.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій начальника Відділу з питань виплати пенсій №4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Брижан І.М., які виражаються у відмові в нарахуванні та виплаті компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, оскільки згідно з пунктом 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) (частина 3 статті 43 КАС України).

Відповідно до частини 4 статті 55 КАС України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Суд встановив, що на запит адвоката позивача про розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів було отримано лист №2753/04-6/06 від 24.10.2019 року «Про надання інформації» за підписом начальника відділу з питань виплати пенсій № 4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Брижан І.М.

Однак, суд вказує на те, що вказаний лист підписаний начальником Брижан І.М. як уповноваженою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки саме до повноважень Відповідача-1, як органу державної влади, відноситься вирішення питань щодо нарахування та виплати компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії або про їх відмову.

Пунктом 3 частини 2 статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає, що з метою повного та належного захисту прав та інтересів позивача, слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.09.2010 року, по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат з оплати судового збору слід здійснити у відповідності до ч. 1 статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), Відповідача-2 Начальника відділу з питань виплати пенсій №4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Брижан Інни Миколаївни (49000, м. Дніпро. вул. Січеславська Набережна, буд. 17; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.09.2010 року, по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.09.2010 та фактично сплачена 09.09.2019.

В частині позовних вимог до Відповідача-2 Начальника відділу з питань виплати пенсій №4 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Брижан Інни Миколаївни відмовити.

Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева