Справа № 400/780/20
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/780/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020р. по справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи: Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020р. АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" звернувся в суд із позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Заводського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи: Державний виконавець Заводського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кухарь С.С., ОСОБА_3 В.М., в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16.01.2020р. по виконавчому провадженню за №60924645.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що у відповідності до ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» він не виконав судового рішення з поважних причин, оскільки стягувач не надає доступ до свого помешкання для виконання рішення суду. Крім того, державний виконавець постановами від 9.07.2019р. та 23.07.2019р. вже накладав на нього штраф за невиконання цього ж рішення суду, а тому повторне накладання на позивача штрафу суперечить ст.61 Конституції України.

Також позивач зазначив, що невиконання судового рішення є триваючим порушенням, а тому його двічі притягнуто до відповідальності за одне й те саме порушення, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець правомірно вдруге притягнув товариство до адміністративної відповідальності, оскільки в даному випадку це інше виконавче провадження, це новий склад правопорушення, окрім того, судове рішення так і не виконано.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що у провадженні Заводського ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження за №60924645 з виконання виконавчого листа за №487/5804/16-ц, виданого 13.07.2017р. Заводським районним судом м.Миколаєва, про зобов`язання позивача відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 до загальної системи газопостачання.

21.12.2019р. державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику - АТ «Оператор Газорозподільної системи «Миколаївгаз»» строк для самостійного виконання рішення до 3.01.2020р. та попереджено про накладання штрафу у разі невиконання без поважних причин рішення суду.

16.01.2020р. державним виконавцем проведено перевірку виконання рішення та встановлено, що рішення суду не виконано, у зв`язку із чим, 16.01.2020р. державним виконавцем прийнято постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 5 100грн. та встановлено новий строк для виконання рішення суду -10 днів.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної постанови, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

В силу приписів ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013р., звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч.2,4 ст.372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" за №1404-VIII від 2.06.2016р. (надалі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1, 2 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу-300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що виконавче провадження за №60924645 із виконання виконавчого листа за №487/5804/16-ц, виданого 13.07.2017р., відкрито постановою від 21.12.2019р.. Оскаржувана постанова прийнята 16.01.2020р..

Судова колегія зазначає, що доказів неможливості виконання судового рішення з поважних причин з 21.12.2019р. по 16.01.2020р. матеріали справи не містять та сторонами такі докази не надані.

У відповідності до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги сторона повинна належними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З матеріалів справи вбачається, що товариство не виконуючи судове рішення посилається на те, що в період з 21.12.2019р. по 16.01.2020р. ОСОБА_2 чинив перешкоди у доступі до його квартири для виконання рішення суду, та зазначене підтверджується актами про не допуск.

Проте, судова колегія вважає необґрунтованими посилання позивача на акти від 4.07.2019р. та 5.07.2019р. про відмову у доступі до помешкання, оскільки зазначені докази не стосуються предмету доказування у даній справі.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що товариством не повідомлялося виконавчу службу про неможливість виконати рішення суду.

Що стосується посилань товариства на те, що державний виконавець не міг повторно накладати штраф за невиконання судового рішення, оскільки 9.07.2019р. та 23.07.2019р. на нього вже накладались штрафи в сумі 5 100грн. та 10 200грн. по виконавчому провадженню №59375093 та відповідно зазначене суперечить ст.61 Конституції України, то судова колегія вважає такі посилання помилковими, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами, що виконавчий лист Заводського районного суду м.Миколаєва за №487/5804/16-ц від 13.07.2017р. неодноразово перебував на примусовому виконанні в органі ДВС та на даний час рішення суду так і залишається не виконаним боржником.

Попередні штрафи накладались державним виконавцем на боржника в іншому виконавчому провадженні за №59375093, яке на даний час закінчене з підстав, визначених п.11 ч.1 ст.39, ч.3 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження». В даному випадку стягувач повторно пред`явив виконавчий лист до виконання, а тому судова колегія вважає, що застосування до боржника штрафних санкції за невиконання рішення суду (при повторному примусовому виконанні) у ВП №60924645 є правомірним.

Також, судова колегія зазначає, що положення ЗУ «Про виконавче провадження» не містять ніяких застережень, що при повторному не виконанні рішення суду, якщо на боржника вже накладався штраф, це унеможливлює накладання штрафу при повторному виконанні рішення суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз".

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 березня 2020р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 травня 2020р.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв