Справа № 260/1222/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1222/19 пров. № А/857/3339/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року, ухвалене суддею Калинич Я.М. у м.Ужгороді Закарпатської області о 09:57, повний текст якого складений 03 лютого 2020 року, у справі №260/1222/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хустецька Долина" до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.

08 січня 2020 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просив стягнути 15000,00 грн понесених позивачем витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хустецька Долина" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, Головне управління ДФС у Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує на неспівмірність заявлених позивачем до стягнення судових витрат у зв`язку із незначною складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт з огляду на те, що характер спірних правовідносин не потребує значних витрат зусиль та часу для дослідження правової позиції у даній категорії справ.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами першою та третьою статті 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі; якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 9 вказаної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат відповідно до вимог частини сьомої цієї статті покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виснував, що витрати позивача на правову допомогу підлягають стягненню з суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Головного управління ДФС у Закарпатській області, в розмірі 15000 грн.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат підлягає оцінці кожен окремий доказ надання правової допомоги та у їх сукупності співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, а також заперечення суб`єкта владних повноважень щодо обґрунтованості їх розміру.

З матеріалів справи слідує, що позивачем клопотання про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу було заявлено 02 грудня 2019 року. Докази понесених витрат на професійну правничу довомогу позивачем подано в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду шляхом їх скерування на адресу суду першої інстанції разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі засобами поштового зв`язку, що з урахуванням положень ч.9 ст. 120 КАС України вказує на дотриманням заявником порядку та строків, визначених ч.7 ст. 139 КАС України.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 28 серпня 2019 року №55/АО, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хустецька Долина» в особі директора Драгуського Олександра Степановича та адвокатським об`єднанням «Ініціаліс» в особі керуючого партнера Фекийшгазі Крістіана Степановича (а.с.125-126).

Додатком № 1 до договору про надання правової допомоги від 28 серпня 2019 року №55/АО сторонами обумовлено вартість правової допомоги у Закарпатському окружному адміністративному суді у справі №260/1222/19, що включає аналіз бухгалтерських, первинних та інших документів Клієнта, підготовку правової позиції у справі, консультування Клієнта з питань пов`язаних з розглядом справи в суді, підготовка та подання до суду позовної заяви, відповіді на відзив, процесуальних та інших документів, участь у судових засіданнях, надання консультацій - 15000,00 грн (а.с.127).

Згідно з умовами додатку до Договору визначено, що оплата здійснюється у безготівковому порядку на підставі актів виконаних робіт та наданих послуг та/або звіту про виконану роботу та надані послуги із зазначеням переліку видів наданої правової допомоги; вартості наданої правової допомоги, розраховної в порядку, визначеному Додатком.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача подано акт приймання-передавання виконаних робіт №1 до Договору про надання правової допомоги від 28.08.2019 №55/АО від 27.12.2019, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АО «Ініціаліс», та їх вартість за Договором про надання правової допомоги №55/АО (а.с.128, 129).

Для підтвердження факту оплати послуг адвоката на розгляд суду надано платіжні доручення №31 від 26.11.2019 на суму 3300,00 грн; №32 від 16.12.2019 на суму 2400 грн; №46 від 27.12.2019 на суму 9300 грн (а.с.130-132).

Платіжне доручення № 31 від 26.11.2019 містить належне, повне призначення платежу з посиланням на відповідний Договір «згідно договору №55/АО від 28.08.2019», яке дозволяє ідентифікувати понесені ТзОВ «Хустецька Долина» згідно такого платіжного доручення витрати як такі, що сплачені за надання правничої допомоги позивачу у справі №260/1222/19.

Однак, надані в підтвердження заяви про розподіл судових витрат документи копії платіжних доручень №32 від 16.12.2019 на суму 2400 грн та № 46 від 27.12.2019 на суму 9300 грн не містять достатньо реквізитів, що дозволяють встановити пов`язаність цих витрат з розглядом даної справи, оскільки платіжне доручення №32 містить призначення платежу «згідно договору №1 від 22.11.2019», а платіжне доручення №46 «згідно договору №1 від 27.12.2019».

Аналізуючи наведені правові норми та доводи заяви представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу частково від заявленого розміру, їх пов`язаність з розглядом справи, пропорційність та обгрунтованість розміру судового збору до предмета спору, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, співмірність виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) в сумі 3300,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Крім того, 15 травня 2020 року представником позивача до Восьмого апеляційного адміністративного суду подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції, згідно договору про надання правової допомоги №55/АО від 28.08.2019.

Представником Товариства заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в суді апеляційної інстанції у рамках адміністративної справи №260/1222/19, в розмірі 2500,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги №55/АО від 28.08.2019; Додаток №2 до Договору про надання правової допомоги №55/АО від 28.08.2019 від 27.04.2020, згідно якого вартість правової допомоги у Восьмому апеляційному адміністративному суді у справі №260/1222/19 за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Закарпатській області на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 становить 2500,00 грн; акт приймання-передавання виконаних робіт (наданих послуг) №2 до Договору про надання правової допомоги від 28.08.2019 №55/АО від 15.05.2020; детальний опис робіт (наданих послуг) від 15.05.2020; платіжне доручення №3 від 04.05.2020.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Так, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

За змістом вказаних документів правова допомога, надана у Восьмому апеляційному адміністративному суді адвокатом, полягає у підготовці клопотання про ознайомлення з апеляційною скаргою, аналізом апеляційної скарги, підготовці відзиву на апеляційну скаргу, підготовці клопотання про стягнення витрат на правову допомогу.

Тобто, наведений розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу утримує в собі послуги щодо підготовки клопотання про ознайомлення з апеляційною скаргою.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 27.04.2020 представником ТзОВ «Хустецька Долина» адвокатом Фекийшгазі К.С. заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи шляхом надсилання копії апеляційної скарги на електронну пошту заявника. Супровідним листом №260/1222/19/01-17/20591/20 судом скеровано на електронну адресу заявника запитувану копію. Разом з тим, повідомленням про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором 79 8 підтверджується отримання позивачем копії апеляційної скарги 10.04.2020, що свідчить про те, що витрати, пов`язані з підготовкою клопотання про ознайомлення з апеляційною скаргою, не були неминучими, а тому вимоги заяви про стягнення витрат на правову допомогу в частині надання цієї послуги є безпідставними з огляду на відсутність розумної необхідності понесення цих судових витрат для конкретної справи.

Суд також зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19.

Згідно з умовами Додатку №2 до Договору про надання правової допомоги №55/АО готівкові розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковому порядку шляхом перерахунку Клієнтом відповідних грошових сум зі свого поточного рахунку на поточний рахунок Адвокатського об`єднання «Ініціаліс».

Фактом розрахунку за надану правничу допомогу є квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.

Наданою в підтвердження заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу копією платіжного доручення не підтверджується внесення коштів в сумі 2500,00 грн на оплату понесених витрат у адміністративній справі №260/1222/19 згідно Договору про надання правової допомоги №55/АО від 28 серпня 2019 року та Додатку № 2 до даного Договору від 27 квітня 2020 року, оскільки призначенням платежу згідно платіжного доручення №3 від 04 травня 2020 року є оплата договору №1 від 29 квітня 2020 року.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає подані документи недостатніми для підтвердження понесених витрат на правову допомогу у даній справі, які просить відшкодувати представник ТзОВ «Хустецька Долина», що має наслідком відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТзОВ «Хустецька Долина» у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області задовольнити частково, а додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року у справі № 260/1222/19 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хустецька Долина» сплачених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11700 (одинадцять тисяч сімсот) грн 00 коп. та відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хустецька Долина» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цій частині.

В решті додаткове рішення залишити без змін.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хустецька Долина» про стягнення з Головного управління ДФС у Закарпатській області витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 20.05.2020.