Справа № 755/3282/20
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/3282/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Передрій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Варухи Владислава Ігоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Варухи Владислава Ігоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд визнати дії інспектора роти №3 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта Варухи Владислава Ігоровича щодо складання постанови серії НК №661662 від 18 лютого 2020 про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн за порушення ч.3

ст.122 КУпАП - незаконними; визнати постанову серії НК №661662 від 18 лютого

2020 року, складену інспектором поліції 4-го батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Варухи Владислава Ігоровича про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 18 лютого 2020 року, о 09 годині

40 хвилин, в м.Києві по проспекту Романа Шухевича, 11/2, відповідачем складено постанову серії НК №661662 про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. Із зазначеною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що 18 лютого

2020 року, близько 09 години 30 хвилин, в м.Києві він, виїхавши з вулиці Райдужна на проспект Романа Шухевича в напрямку ж/м Троєщина, на клумбі розвернувся в напрямку станції метро Почайна, після чого перестроївся в перший ряд та заїхав на АЗС «КЛО». Виїжджаючи із заправки, позивач був зупинений патрульними, якими в подальшу була складена оскаржувана постанова. Позивач зазначає, що до постанови не долучено жодних доказів порушення ним п.17.1 ПДР України, інспектором не було з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до порушення прав позивача.

04 березня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор поліції роти №3 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенант поліції Варуха В.І. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Судом встановлено, що 18 лютого 2020 року інспектором роти №3 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенантом поліції Варухою В.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №661662, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 18 лютого 2020 року, о 09 годині

40 хвилин, в м.Київ, проспект Романа Шухевича, 11/2, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, здійснив рух по полосі маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.17.1 ПДР.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці рух.

У відповідності до ч.2 ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Нормою статті 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному

режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропускузазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскаржувана постанова складена та вручена позивачу 18 лютого 2020 року, адміністративний позов подано до суду 28 лютого 2020 року.

За таких обставин позивач звернулася до суду із позовом у строки, передбачені статтею 289 КУпАП та статтею 286 КАС України.

Нормою частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини 1 статті 7 цього Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня

2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складена відповідачем не в автоматичному режимі.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте, в постанові про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується рішення інспектора роти №3 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Варухи В.І. про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятої ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3ст. 122 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статей 251, 283 КУпАП, обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, доводів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог відповідачем не надано, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Заявлені позивачем вимоги про визнання дій інспектора незаконними та визнання постанови протиправною не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають завданням адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав позивача.

Належним способом відновлення прав ОСОБА_1 , на захист яких був поданий цей адміністративний позов, є скасування постанови серія НК №661662 від 18 лютого 2020 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 122, 222, 251, 258, 276, 283, 284КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора роти №3 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Варухи Владислава Ігоровича (03680, м.Київ, вул. Народного Ополчення, 9), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Варухи Владислава Ігоровича серія

НК №661662 від 18 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної с карги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя :