Справа № 819/857/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 819/857/18 пров. № 857/13163/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Матковська З.М..

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року (головуючий суддя Мандзій О.П., м.Тернопіль, проголошено 12:12:27) у справі № 819/857/18 за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Офіс великих платників податків ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

22.07.2019 року позивач звернувся в суд першої інстанції із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Тернопільській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.01.2018 року.

Позов обґрунтовує тим, що контролюючий орган зробив помилкові висновки за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих ПАТ "Галіція Дистилері" у податковій звітності з акцизного податку, про порушення встановлених термінів сплати узгодженого (визначеного) грошового зобов`язання з акцизного податку за період з 30.03.2016 року по 28.12.2017 року. Відповідачем залишено поза увагою списання безнадійного податкового боргу згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року по справі №826/1484/16, що безпосередньо впливає на визначення дати погашення акцизного податку за період, що був охоплений перевіркою. Більше цього, фактично сплачені позивачем суми акцизного податку, безпідставно спрямовані на погашення штрафних санкцій та пені, як наслідок, не відповідають сумам сплати такого, зазначеними в акті перевірки.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 26.01.2018 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права зазначив, що безнадійний податковий борг не був списаний позивачу у зв`язку з його переведенням на податковий облік до іншого податкового органу та станом на 01.01.2017 року в інтегрованій картці платника податків по платежу акцизний податок наявна заборгованість у розмірі 42091891,23 грн. Відповідно до висновків акта камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку від 18.01.2018 року №339/19-00-40-00/31274359 позивачем порушено граничні терміни сплати податкових зобов`язань на суму 4609771,70 грн. Відтак, штраф у розмірі 921954,34 грн. на суми узгодженого та своєчасно несплаченого позивачем акцизного податку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 26.01.2018 року нараховано правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи з урахуванням тривалості карантину.

Колегія суддів дане клопотання відхиляє, так як таке подано вдруге за час розгляду справи. Апелянт впродовж цього часу не надав суду додаткових пояснень по суті поданої апеляційної скарги, чи нових доказів для дослідження. При цьому явка його представника в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Головним управлінням ДФС у Тернопільській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ "Галіція Дистилері" у податковій звітності з акцизного податку, за результатами якої складено акт від 18.01.2018 року №339/19-00-40-00/31274359.

Дані камеральної перевірки свідчать про порушення встановлених термінів сплати узгодженого (визначеного) грошового зобов`язання з акцизного податку за період з 30.03.2016 року по 28.12.2017 року, а саме згідно декларації № від 17.03.2016 року (т.1 а.с.20-22) на суму 1744474,90 грн. (610 днів), декларації № від 19.04.2016 року на суму 1688340,59 грн. (607 днів) та на суму 722986,50 грн. (579 днів), декларації № від 19.05.2016 року на суму 453969,80 грн. (577 днів).

На підставі акта перевірки, 26.01.2018 року Головним управління ДФС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати акцизного податку у сумі 4609771,70 грн. застосовано штраф у розмірі 921954,34 грн. Скарга ПАТ "Галіція Дистилері" №66 від 09.02.2018 року на податкове повідомлення-рішення № від 26.01.2018 року, залишена без задоволення відповідно до рішення Державної фіскальної служби України від 26.04.2018 року №14650/6/99-99-11-03-01-25.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності свого рішення, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України ( ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених вказаним Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.31.1. ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Положеннями ст.36, 37, 38 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених вказаним Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

У відповідності до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошовим зобов`язанням, у свою чергу, є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.( приписи п.87.9 ст.87 ПК України).

Згідно п.131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відповідно до акта перевірки від 18.01.2018 року №339/19-00-40-00/31274359 ПАТ "Галіція Дистилері" несвоєчасно сплачено грошові зобов`язання з акцизного податку на загальну суму 4609771,70 грн., самостійно задекларованих згідно з податковими деклараціями: № від 17.03.2016 року на суму 1744474,90 грн., № від 19.04.2016 року на суму 1688340,59 грн. та 722986,50 грн., № від 19.05.2016 року на суму 453969,80 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року по справі № 826/1484/16 визнано протиправною відмову Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податку у списанні безнадійного податкового боргу в розмірі 3840500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014 року та зобов`язано Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників списати безнадійний податковий борг в розмірі 3840500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014 року. Дана постанова суду залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року та постановою Верховного Суду від 30.10.2018 року.

Відповідно до п.101.1 ст.101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Положеннями п.101.4 та п.101.5 ст.101 ПК України визначено, що органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Колегія суддів зазначає, що виходячи із наведених положень ПК України, відповідно до судових рішень по справі №826/1484/16 у контролюючого органу виник обов`язок зі списання безнадійного податкового боргу позивача, що утворився станом на 31.12.2014 року в розмірі 3840500,27 грн.

Разом з тим, позивачем 22.12.2018 року подану уточнюючі декларації акцизного податку за березень та квітень 2016 року, згідно якими зменшено загальну суму задекларованого акцизного податку на 572258,00 грн. Станом на 22.12.2018 року в інтегрованій картці платника податків інформація про списання безнадійного податкового боргу в розмірі 3840500,27 грн. не відображена.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання про вплив на порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань з акцизного податку безнадійного податкового боргу, який виник станом на 31.12.2014 року і станом на 28.05.2019 року, дату постановлення Окружним адміністративним судом міста Києва ухвали у справі №826/1484/16, якою зокрема, встановлено протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС у зв`язку з невиконанням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року по справі № 826/1484/16, за якою борг не списаний. Такий зв`язок пояснюється тим, що кожного разу при сплаті позивачем поточних платежів по акцизному податку, відповідач спрямовував їх на погашення заборгованості по цих платежах за минулий період. Тому у позивача постійно існували прострочення сплати податкового зобов`язання з акцизного податку.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлені обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать, що внаслідок допущених порушень апелянтом невірно здійснений обрахунок штрафу, застовсованого до ПАР "Галіція Дистилері" спірним податковим повідомленням-рішенням № від 26.01.2018 року, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 819/857/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 19 травня 2020 року.