Справа № 160/2134/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року Справа № 160/2134/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні в м.Дніпрі адміністративну справу №160/2134/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
21 лютого 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій позивач просив суд:
- визнати протиправною відмову Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у вклеюванні нової фотокартки до паспорта громадянина України ОСОБА_1 зразка 1994 року, серія НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Васильківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області вклеїти нову фотокартку до паспорта громадянина України ОСОБА_1 зразка 1994 року, серія НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що після досягнення ним 45-річного віку останній звернувся до відповідача з заявою вклеїти до власного паспорта зразка 1994 року нову фотокартку, однак отримав відмову, яка мотивована пропуском останнім місячного строку, внаслідок чого необхідно виготовити пластикову картку типу НОМЕР_2 . На думку позивача, така відмова є протиправною, оскільки він має право на подальше проживання за паспортом зразка 1994 року та на вільний вибір форми паспорту, оскаржувані дії порушують конституційні права позивача.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/2134/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки протягом десяти днів з дня отримання ухвали шляхом надання до суду:
1) позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України, з уточненням змісту позовних вимог та належним суб`єктним складом.
2) примірників позовної заяви у новій редакції у відповідності до кількості учасників справи.
При цьому, у даній ухвалі суд звернув увагу позивача на те, що Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції щодо позивача, та не може виступати в особі власного структурного підрозділу - Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області.
28 лютого 2020 р. на виконання ухвали суду від 25 лютого 2020 р. позивачем виправлено відповідні недоліки позовної заяви та подано позовну заяву у новій редакції, у відповідності до якої позовні вимоги ОСОБА_1 звернуто до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (лист від 19.02.2020 р. №1242-134/1242-20) щодо відмови у вклеюванні нової фотокартки до паспорта громадянина України ОСОБА_1 зразка 1994 року, серія НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області вклеїти нову фотокартку до паспорту громадянина України ОСОБА_1 зразка 1994 року, серія НОМЕР_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/2134/20 за цією позовною заявою, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.
12 березня 2020 р. до суду надійшли від представника позивача заява про зміну предмету позову та клопотання про зміну неналежного відповідача.
Так, у заяві про зміну предмету позову представник позивача просив змінити предмет позову із викладом позовних вимог ОСОБА_1 у наступній редакції:
"Визнати протиправними дії Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (лист від 19.02.2020 р. №1242-134/1242-20) щодо відмови у вклеюванні нової фотокартки до паспорта громадянина України ОСОБА_1 зразка 1994 року, серія НОМЕР_1 .
Зобов`язати Васильківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області вклеїти нову фотокартку до паспорта громадянина України ОСОБА_1 зразка 1994 року, серія НОМЕР_1 .".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 р. суд ухвалив прийняти заяву про зміну позовних вимог.
Також ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 р. суд частково задовольнив клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача по справі та ухвалив залучити Васильківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в якості відповідача 2 по справі №160/2134/20.
18 березня 2020 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (в т.ч. й в особі Васильківського районного відділу даного управління) заперечив проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що у лютому 2020 року до Васильківського районного відділу надходили звернення ОСОБА_1 з проханням вирішити питання щодо вклеювання фотокартки у паспорт позивача по досягненню ним 45-річного віку та надання письмової відповіді. При цьому, відповідач стверджує, що ОСОБА_1 особисто із заявою за формою, визначеною законодавством, до райвідділу не звертався, а лише у власній заяві від 18.02.2020 р., оформленій у довільній формі, зазначив про причини, з яких не бажає отримувати паспорт громадянина України у вигляді НОМЕР_2 -картки, у відповідь на яку Васильківським районним відділом складено та направлено позивачу лист із роз`ясненням порядку вклеювання фотокартки та обміну паспорта громадянина України. Водночас, відповідач звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 в порушення вимог Положення «Про паспорт громадянина України», затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХХІІ від 26.06.1992 р. після досягнення 45-річного віку, маючи обов`язок звернутися до територіального підрозділу Державної міграційної служби України протягом місяця після 06.11.2019 р. для вклеювання фотокартки до паспорту громадянина України у зв`язку з досягненням 45-річного віку, звернувся лише в лютому 2020 року із заявами відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», не надавши належного пакету документів згідно вимог чинного законодавства. Відповідач вважає, що права, свободи і законні інтереси позивача у даних відносинах не є порушеними, а заявлені ОСОБА_1 до суду позовні вимоги, на думку відповідача, є безпідставними.
Згідно положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) має паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки серії НОМЕР_1 .
У лютому 2020 року (18.02.2020 р.) позивач звернувся до Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою щодо вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України у зв`язку з досягненням 45-річного віку.
За результатами розгляду даної заяви Васильківським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області направлено позивачу лист за вих. №1242-134/1242-20 від 19.02.2020 р., в якому відповідач роз`яснив ОСОБА_1 , що Положенням «Про паспорт громадянина України», затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХХІІ від 26.06.1992 р. передбачено, що особа, яка досягла 25-ти або 45-ти річного віку протягом місяця подає особисто до територіального підрозділу за місцем проживання паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра із зображенням, яке відповідає досягнутому віку.
Також у даному листі відповідач посилався на пункт 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, переселення, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 р. та зазначив, що за підсумками проведеної перевірки встановлено, що станом на 18.02.2020 р. місячний строк після досягнення ОСОБА_1 45-річного віку для вклеювання до паспорту громадянина України нової фотокартки сплинув, у зв`язку з чим відповідач зазначив про необхідність позивачу здійснити обмін паспорта громадянина України зразка 1994 року на паспорт громадянина України зразка 2015 року, як передбачено Порядком.
Не погодившись із вищезазначеною позицією суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
За змістом частин 1, 2 статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
У частині 1 статті 92 Основного Закону встановлено, що виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI від 20.11.2012 р. (в редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» №1474-VIII від 14 липня 2016 р.) (далі - Закон № 5492-VI), суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
У відповідності до положень частини 1 статті 4 Закону №5492-VI, Єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Згідно із приписами частин 2, 3 статті 4 Закону №5492-VI визначені цим Законом уповноважені суб`єкти для обліку даних ведуть відомчі інформаційні системи (далі - ВІС). Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб`єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VI, внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».
У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Частиною 1 статті 13 Закону №5492-VI визначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус. Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України (підпункт «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI).
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону №5492-VI ,паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, … містять безконтактний електронний носій.
За приписами частин 1, 2 статті 14 Закону №5492-VI - форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.
Якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 15 Закону № 5492-VI).
Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону №5492-VI - оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до частин 4, 5 статті 16 Закону №5492-VI, головний обчислювальний центр здійснює автоматизовану перевірку даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру, формує набори даних та забезпечує виготовлення документів. За фактом виготовлення документа відомості про серію та номер документа, дату персоналізації, номер використаного бланка в електронній формі передаються ВІС відповідним уповноваженим суб`єктом.
Підстави, за яких уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа, встановлено в частині сьомій статті 16 Закону №5492-VI.
Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 4 статті 21 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій статті 21 Закону № 5492-VI. Він містить, зокрема: унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.
Поряд із цим, у статті 7 Закону №5492-VI визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини 1 статті 7 Закону №5492-VI).
Інформація, яку тут виокремлено, у розумінні пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №5492-VI, є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.
У частині 6 статті 7 Закону №5492-VI встановлено заборону вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом, а також вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.
На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу 2 частини 2 статті 21 Закону №5492-VI Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» №302 від 25.03.2015 р. (далі - Постанова №302), якою затвердив: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
За змістом пункту 2 Постанови №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
-з 01.01.2016 р. - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-XII від 26.06.1992 р.;
- з 01.11.2016 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
У пункті 3 Постанови №302 визначено, що до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 р. припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 01.11.2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.
Відповідно до положень п. 6 ч. 6 постанови Кабінету Міністрів України №302 (із змінами, оскільки 05.10.2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302» за №795 від 03.10.2018 р.) обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45 - річного віку та не звернулась в установленому законодавством не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорту зразка 1994 року нових фотокарток.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1474-VIII до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом. Поряд із тим, за пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1474-VIII, Кабінет Міністрів України зобов`язано, з-поміж іншого, у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
У межах встановленого Законом №1474-VIII строку уряд прийняв постанову за №745 від 26.10.2016 р., якою вніс відповідні зміни до Постанови №302 (положення цієї Постанови (у новій редакції) наведено).
Постанова №745 набрала чинності з 01.11.2016 р., і з тієї ж дати офіційно встановлено, що паспорт громадянина України оформляється виключно у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою №302.

Положення про паспорт (у редакції постанови Верховної Ради України №3423-ХІІ від 02.09.1993 р.) прийнято на виконання вимог статті 5 Закону України «Про громадянство України» №1636-ХІІ від 08.10.1991 р. (який втратив чинність згідно із Законом України «Про громадянство України» №2235-ІІІ від 18.01.2001 р.).

На підставі Положення про паспорт (у редакції постанови Верховної Ради України №3423-ХІІ від 02.09.1993 р.) Кабінет Міністрів України постановою №353 від 04.06.1994 р. (далі - Постанова № 353) затвердив зразок бланка паспорта громадянина України. Цю постанову з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» за №185 від 13.03.2013 р. визнано такою, що втратила чинність.

Водночас, постановою №415 від 12.06.2013 р. уряд зупинив дію постанови №185 від 13.03.2013 р., заодно відновивши дію Постанови №353, якою було затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (зразка 1994 року).

У відповідності до пунктів 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис « Україна » , нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис «Паспорт». На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис «Паспорт громадянина України». На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Так, за твердженням сторін 18.02.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, тобто з пропуском місячного строку, визначеного п. 18 Положення №2503-ХІІ, для здійснення процедури вклеювання у паспорт громадянина України фотокартки у зв`язку із досягненням 45-річного віку.

З огляду на те, що датою народження позивача є 06.11.1973 р., ОСОБА_1 виповнилось 45 років 06.11.2019 р., однак останній звернувся до відповідача із заявою щодо вклеювання нової фотокартки до власного паспорту громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки у зв`язку з досягненням 45-ти річного віку більше ніж через 3 місяці після дня народження з вимогою вклеїти фотокартку до вже недійсного паспорту громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_1 , виданого Васильківським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 26.08.2016 р.

Зі змісту листа Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за вих. №1242-134/1242-20 від 19.02.2020 р. слідує, що єдиною підставою для відмови відповідача у вклеюванні нової фотокартки до паспорта громадянина України ОСОБА_1 зразка 1994 року, серія НОМЕР_1 є порушення останнім вимог Положення «Про паспорт громадянина України», затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХХІІ від 26.06.1992 р. щодо дотримання позивачем строку звернення з відповідним проханням.

У даному листі відповідач також посилався на пункт 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, переселення, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 р.

Так, п. 6 ч. 6 Постанови Кабінету Міністрів України №302 (із змінами, 05.10.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України за №795 від 03.10.2018 р.) обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45 - річного віку та не звернулась в установленому законодавством не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорту зразка 1994 року нових фотокарток.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що відмова позивачу, яка оформлена у вигляді письмової відповіді згідно Закону України «Про звернення громадян» (лист за вих. №1242-134/1242-20 від 19.02.2020 р.) з посиланням на п.п. 6 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №302, здійснена в межах чинного законодавства та не порушує законних прав позивача.

Аналогічна правова позиція висловлено у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 р. по справі №200/2694/19-а.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, слід зауважити, що застосування до спірних правовідносин висновків Великої Палати Верховного Суду у типовій справі №806/3265/17 не є доцільним, оскільки у даному випадку звернення позивача не було обґрунтовано наявністю релігійних переконань або ж ненаданням особою згоди на обробку персональних даних відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 р.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що на час звернення позивача до відповідача із відповідною заявою законодавством було встановлено правові наслідки недотримання строку на звернення для вклеювання фотокартки, а саме: п.6 ч. 6 постанови Кабінету Міністрів України №302 (із змінами, 05.10.2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України за №795 від 03.10.2018 р.) обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45 - річного віку та не звернулась в установленому законодавством не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорту зразка 1994 року нових фотокарток.

Натомість, ОСОБА_1 не звертався до відповідачів із заявою встановленого зразка про вклеювання фотокартки при досягненні 45 років.

При цьому, слід зауважити, що реалізація волевиявлення особи на отримання паспорта або вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу разом із об`єктивно необхідними для цього документами, зокрема, для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи паспорта зразка 1994 року - заяви про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому особою віку.

Аналогічна позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом в постановах від 21.11.2018 у справі №821/1974/17, від 26.06.2019 у справі №0840/3992/18, від 19.07.2019 у справі №2340/2876/18, від 25.07.2019 у справі №807/85/18, від 07.08.2019 у справі №520/11053/18.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вищевказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. В.Липинського, буд. 7; ), Васильківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (52600, Дніпропетровська область, Васильківський район, смт. Васильківка, вул. Першотравнева, буд. 221) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити, що відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження, передбачений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Н.В. Боженко