Справа № 420/2124/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2124/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови від 23.12.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/НП/СП/ФС/144, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради, в якій позивач просить: визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 23.12.2019 року № ОМС-ОД 1229/1137/НП/СП/ФС/144.

Ухвалою від 17.03.2020 року Одеським окружним адміністративним судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

06.04.2020 року (вх. № 14679/20) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

13.04.2020 року (вх. № ЕП/5123/20) позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

15.04.2020 року (вх. № 15840/20) позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

27.04.2020 року (вх. № 16692/20) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

27.04.2020 року (вх. № 16693/20) представником відповідача до канцелярії суду подані письмові заперечення.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 18.11.2019 року, за участю інспекторів праці, головних спеціалістів відділу контролю за дотриманням законодавства про працю департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , заклад ресторанного господарства «ІНФОРМАЦІЯ_1 ». При цьому, позивач наголошує на тому, що у день проведення перевірки, а саме 18.11.2019 року, позивачем були надані пояснення щодо присутніх осіб під час інспекційного відвідування та жодних документів від перевіряючих він не отримав, зокрема вимогу щодо надання всіх необхідних документів. Згодом відповідачем було прийнято постанову про накладення штрафу № ОМС-ОД1229/1137/НП/СП/ФС/144 від 23.12.2019 року, якою наклав на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 417300,00 грн., у зв`язку з чим, останній звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в яких, в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначено, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1. ч.1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Директором Департамену аналітики та контролю ОМР 04.11.2019 року було прийнято Наказ № 192-п «Про здійснення інспекційного відвідування», яким наказано головним спеціалістам відділу контролю за дотриманням законодавства про працю департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради здійснити на підставі пп. 3 п.5 Порядку з 11.11.2019 року по 22.11.2019 року позаплановий захід контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування (а.с. 21).

Так, як вбачається з відзиву на позовну заяву, наказ від 04.11.2019 року № 192-п про здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 прийнятий за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, а саме джерелом інформації, за результатом аналізу якого було прийнято рішення про проведення інспекційного відвідування позивача з питань виявлення неоформлених трудових відносин, стали обставини, які склались під час проведення роз`яснювальної компанії, яка проводилась на підставі наказу від 01.10.2019 року № 19/01-18 про проведення роз`яснювальної компанії щодо найбільш ефективних способів дотримання законодавства про працю керівниками підприємств, установ, організацій усіх форм власності та фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю та здійснюють господарську діяльність у сфері ресторанного господарства, побутового обслуговування населення у місті Одесі. Так, головними спеціалістами відділу контролю за дотриманням законодавства про працю департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради під час проведення роз`яснювальної компанії в закладі ресторанного господарства «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що у зазначеному закладі здійснює господарську діяльність та працює три фізичні особи. Тим, самим, згідно інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області про кількість застрахованих осіб та нарахування фонду оплати праці по Київському району м. Одеси за серпень 2019р., листом від 10.10.2019р. вих. № 25100/05-3, кількість застрахованих осіб у серпні 2019р. склал 1(одна) особа.

Таким чином, за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, була складена службова записка від 01.11.2019р. № 100-02, головними спеціалістами відділу контролю за дотриманням законодавства про працю департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради Сичевим А .В. , Глущенко А.В. та Масловою Н.В. про доцільність здійснення заходу контролю у вигляді інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , в закладі ресторанного господарства «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку № 823 та Порядку повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці від 22.06.2017 року № 76, на підставі наказу директора департаменту ОСОБА_4 на здійснення інспекційного відвідування від 04.11.2019 року № 192-п та відповідного повідомлення до ГУ Держпраці в Одеській області, інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 внесено до повідомної реєстрації за № ОД 1229/1137 (а.с. 22).

На підставі вказаного, було видано направлення на здійснення інспекційного відвідування від 15.11.2019р. № 192-02ОД1229/1137 ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 . Предмет заходу державного контролю: додержання вимог законодавства про працю Украъни, зокрема з питання фактичного доступу працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

18.11.2019 року інспекторами праці було розпочато інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , про, що свідчить відеофіксація, яка проводилась відповідно до пп. 6 п. 10 Порядку № 823, інспектори праці за наявності службового посвідченя безперешкодно мають право, зокрема, фіксування проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки (а.с. 163).

Так, відповідно до п. 8 Порядку № 823, пред`явили ФОП службові посвідчення та направлення від 15.11.2019 року № 192-02ОД1229/1137 на проведення заходу контролю у формі інспекційного відвідування та повідомили про предмет заходу контролю, а саме: з питання фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що було зафіксовано засобами відеотехніки в ході інспекційного відвідування та знаходиться в електронному вигляді на диску для лазерних систем зчитування за № ОМС-ОД1229/1137/НП/144 та внесено до акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 18.11.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/НП/144 (а.с. 163).

Крім того, на підставі пп. 3 п. 10 Порядку № 823, інспектори праці відібрали письмові пояснення у ФОП ОСОБА_1 та усні пояснення у працівника, що знаходився за барною стійкою ОСОБА_5 , що також зафіксовано засобами відеотехніки в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 (а.с. 28).

Також, на підставі пп. 2 п. 10 Порядку № 823, інспектори праці запросили для ознайомлення документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства, однак через відмову позивача від надання документів під час проведення інспекційного відвідування за місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 надати інформацію та повний пакет документів щодо оформлених працівників, інспекторами праці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 18.11.2019р. № ОМС-ОД1229/1137/НП/144, яким строк інспекційного відвідування зупинено до 04.12.2019 року та надано вимог про надання документів від 18.11.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/ПД/144, якою ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 13-00 год 04.12.2019р. надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, згідно переліку (а.с. 29-35).

Так, зазначено вимогу та акт отримувати позивач відмовився, що було зафіксовано засобами відеотехніки, про що здійснення відмітку в акті про неможливість проведення інспекційного відвідування від 18.11.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/НП/144 (а.с. 163).

19.11.2019 року акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 18.11.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/НП/144 та вимога про надання документів від 18.11.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/ПД/144 були направлені ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 цінним листом з описом та повідомленням про вручення за трек-номером: 762, а також для повідомлення про отримання цінного листа ФОП ОСОБА_1 , працівникам Укрпошти надано номер телефону ОСОБА_1 , який вказано на конверті та в накладній Укрпошти.

Однак, станом на 04.12.2019 року вимога про надання документів від 18.11.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/ПД/144 ФОП ОСОБА_1 не виконана, у зв`язку з чим, був складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 04.12.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/НП/144/1, в якому зазначено, що не надано для ознайомлення документи, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційого відвідування (питання фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту) їх завірених об`єктом відвідування копій або витягі та не виконаня вимог від 18.11.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/ПД/144 (а.с. 41).

Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 04.12.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/НП/144/1 був направлений ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 цінним листом з описом та повідомленням про вручення за трек-номером: 495 та отримано ФОП ОСОБА_1 06.12.2019р. (а.с. 45).

10.12.2019 року прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ОМС-ОД1229/1137/НП/СП/144, в якому зазначено, що розгляд, справи выдбудеться 23.12.2019 року об 11-00 год. У приміщенні департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради за адресою: м. Одеса, Польський узвіз, 6, каб. 6 (а.с. 47).

Крім того, з метою повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради направлено Повідомлення про розгляд справи ФОП ОСОБА_1 , як за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_2 так і за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 . (а.с. 155, 158).

Повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, яке направлено листом від 10.12.2019 року № 02-24/1293 за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , було отримано особисто ФОП ОСОБА_1 13.12.2019р. про що свідчить повернуте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером: 843 (а.с. 156).

Так, станом на 23.12.2020р. до департаменту аналітики та контролю ОМР не надходили від ФОП ОСОБА_1 будь-які заяви, заперечення та клопотання.

23.12.2019 року о 11-00 год. в порядку, передбаченому п. 4 Порядку № 509 відбувся розгляд справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , проте на розгляд справи про накладення штрафу ФОП ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений, за результатом якої була складена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 417300 грн. від 23.12.2019р. № ОМС-ОД1229/1137/НП/СП/ФС/144, другий примірник якої був надісланий 24.12.2019р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення за трек-номером: 843, відповідно до абз. 3 п. 4 Порядку № 509 (52-55).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (КЗпП України).

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05 квітня 2007 року (далі - Закон №877-V).

Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України №1985-ІV від 8 вересня 2004 року, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України №1986-IV від 8 вересня 2004 року, та Законом України «Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням, законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21 серпня 2019 року (надалі - Порядок № 823, у редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови).

Згідно з п.2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з вимогами пункту 5 Порядку №823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДПС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної; - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; - фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився; - роботодавців, в яких протягом року не проводилася індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) доручення Прем`єр-міністра України; 9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) запит народного депутата України; 11) невиконання вимог припису інспектора праці.

Пунктом 14 Порядку №823 визначено, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 Порядку №823), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 Порядку №823, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Копія акта, про неможливість проведення інспекційного надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Частиною 1 ст. 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі (у редакції статті 265 КЗпП України чинній на момент винесення оскаржуваної постанови):

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «;Про альтернативну (невійськову) службу», «;Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

«Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок №509), визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Згідно пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.

Також, судом досліджено наявний у матеріалах справи електронний доказ - компакт диск з відео записом зробленим посадовими особами відповідача під час спроби інспекційного відвідування позивача.

Оцінюючи цей доказ суд вважає, що з наданого відео-запису вбачається, що під час спроби інспекційного відвідування позивач займався своєю підприємницькою діяльністю та використовував працю найманих осіб.

Наказом Міністрерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338 затверджено форми документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Так, зазначеним наказом затверджено і форму постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами. Як вбачається із форми такої постанови, то у ній обов`язково вказується перелік порушень, за які передбачена відповідальність.

У спірній постанові № ОМС-ОД1229/1137/НП/СП/ФС/144 вказано вид порушення, за яке передбачена відповідальність - абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування;». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онерллдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» та «Москаль проти Польщі»).

Як встановлено судом, відповідач діяв в межах та у спосіб, визначений Порядком №509 та Порядком №823.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Постанова Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі №816/591/15-а, провадження №К/9901/4844/18).

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач, повинен бути притягнутий до відповідальності відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а постанова про накладення штрафу № ОМС-ОД1229/1137/НП/СП/ФС/144 від 23.12.2019р. винесена правомірно.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Також при вирішенні цієї справи судом береться до уваги висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, у якому вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Приморська, 23, оф. 20 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Польський узвіз, буд. 6; ) про визнання протиправною та скасування постанови від 23.12.2019 року № ОМС-ОД1229/1137/НП/СП/ФС/144 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 18.05.2020р.

Суддя О.М. Тарасишина

.