Справа № 140/3236/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3236/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у власних інтересах та як законний представник в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з позовом до Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації (далі - Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської РДА, Управління, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати з 17 липня 2018 року щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язання нарахувати і виплатити таку допомогу з 17 липня 2018 року в розмірі 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що разом з дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 постійно проживає в населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" було виключено статті 31, 37, 39 та 45 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 підпункт 7 пункту 4 розділу І вказаного Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), а відтак відновлено дію статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак відповідач протиправно не здійснює виплату встановленої статтею 37 зазначеного Закону щомісячної грошової допомоги, починаючи із 17 липня 2018 року. Вважає, що така бездіяльність є порушенням майнових прав та обмеженням права на соціальний захист її та дітей, тому просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 16 березня 2020 року Управлінню направлено рекомендованою кореспонденцією та вручено, однак у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, про причини неподання суд не повідомив.

У зв`язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської РДА про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 17 липня 2018 року по 03 вересня 2019 року залишено без розгляду.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Крім того, законний представник ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , серії НОМЕР_6 , серії НОМЕР_7 , серії НОМЕР_8 , серії НОМЕР_9 , серії НОМЕР_10 , серії НОМЕР_11 (а.с.11-20) та посвідченням № НОМЕР_12 (а.с.7).

ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 мають статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_13 , серії НОМЕР_14 , серії НОМЕР_15 , серії НОМЕР_16 , серії НОМЕР_17 , серії НОМЕР_18 , серії НОМЕР_19 , серії НОМЕР_20 , серії НОМЕР_21 , серії НОМЕР_22 (а.с. 8-10).

Відповідно до паспортних даних (а.с.4, зворот) позивач разом з дітьми проживають в селі Стобихівка Камінь-Каширського району Волинської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Як вбачається з довідки Управління від 23 березня 2020 року №1585, позивачу ОСОБА_1 та на дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 щомісячна грошова допомога громадянам, які проживають на території зони радіоактивного забруднення, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановлена статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", нараховувалась та виплачувалась до 31 грудня 2014 року. З 01 січня 2015 року ОСОБА_1 та її діти, зазначені вище, на обліку в Управлінні як отримувачі цієї допомоги не перебувають; виплата допомоги припинена на підставі підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України". ОСОБА_1 така допомога на дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Управлінням не виплачувалася та за її призначенням вона не зверталася (а.с.31).

Таким чином, судом установлено, що до 11 лютого 2020 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , в Управлінні на обліку як суб`єкти отримання спірної грошової допомоги не перебували.

11 лютого 2020 року ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах своїх дітей звернулась до відповідача із заявою щодо виплати вищевказаної щомісячної грошової допомоги (а.с.32-33).

Листами від 17 лютого 2020 року №М-1117/04/2-20, від 18 лютого 2020 року №С-2037/04/2-20 відповідач повідомив про те, що в Управлінні відсутня передбачена законодавством України можливість для здійснення нарахування та виплати відповідної компенсації: пунктом 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджету, але постанови Уряду, якими були врегульовані розміри та порядок їх нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, скасовані (а.с.22-21).

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась їй та дітям щомісячна грошова допомога, встановлена статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому звернулася до суду.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до положень статті 37 Закону №796-ХІІ (в редакції, чинній з 09 липня 2007 року) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати. Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України. Ця допомога виплачується щомісячно за місцем роботи, пенсіонерам - органами, які виплачують пенсію, непрацюючим громадянам - місцевими державними адміністраціями або виконавчими органами рад за місцем проживання. Виплата за два і більше місяців забороняється.

Підпунктом 8 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №107-VI) текст статті 37 Закону №796-XII викладено в новій редакції. Так громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Перелік населених пунктів, жителям яких виплачується щомісячна грошова допомога, затверджується Кабінетом Міністрів України. Ця допомога виплачується щомісячно органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації. Виплата за два і більше місяців забороняється.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення пункту 28 розділу ІІ Закону №107-VI визнані неконституційними.

У 2012-2014 роках на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 37 Закону № 796-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-VIII), підпунктом 7 пункту 4 розділу І якого виключено, зокрема, статтю 37 Закону №796-XII.

Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VIII визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Отже, вказаним рішенням Конституційного Суду України відновлено дію статті 37 Закону №796-XII, яка із 17 липня 2018 року є чинною.

Відповідно до статті 63 Закону №796-ХІІ фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Правовідносини, які є предметом розгляду даної адміністративної справи, врегульовано також нормами Бюджетного кодексу України. Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані доповнення Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися.

Разом з тим, Кабінет Міністрів України не визначив порядку та розміру виплати грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону №796-ХІІ.

Відтак, за відсутності постанови Кабінету Міністрів України про порядок та розмір виплати грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону №796-ХІІ, до спірних правовідносин застосуванню підлягають безпосередньо норми статті 37 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній з 09 липня 2007 року).

Крім того, 01 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та за змістом пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом №1774-VIII, положення статті 37 Закону №796-ХІІ щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, а для розрахунку застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений на 01 січня календарного року, що зазначено у висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у зразковій справі №240/4946/18.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що громадянин, який має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та проживає в населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, перебував на обліку як отримувач щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, передбаченої статтею 37 Закону № 796-XII, з 17 липня 2018 року (з дня прийняття Конституційним Судом України рішення №6-р/2018) має право на відновлення її виплати.

Наведені висновки щодо застосування норм права викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 січня 2019 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у зразковій справі №240/4946/18 та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються при вирішенні цієї справи.

При вирішенні спору суд також враховує, що за приписами абзаців першого, третього пункту 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 (далі - Порядок №936), призначення громадянам компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг здійснюється за єдиною заявою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. №1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги" (Офіційний вісник України, 2002 р., №34, ст. 1584). Виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка.

Аналіз норм Порядку №936 дає підстави дійти висновку про те, що необхідною умовою для призначення щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства є подання особою відповідної заяви, а з дня подання такої заяви проводиться виплата вказаної допомоги (у випадку, якщо посвідчення встановленого зразка видане пізніше дня подання заяви, то виплата здійснюється із дня видачі посвідчення).

Отже, на думку суду, правових підстав для нарахування та виплати допомоги, встановленої статтею 37 Закону №796-ХІІ, до моменту відповідного звернення особи із заявою про призначення такої допомоги немає.

З урахуванням наведеного суд дійшов переконання, що оскільки позивач та її діти належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та проживають в населеному пункті, який віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, перебували раніше на обліку як отримувачі щомісячної грошової допомоги, передбаченої статтею 37 Закону №796-XII, то з 17 липня 2018 року (з дня прийняття Конституційним Судом України рішення №6-р/2018) відповідач мав відновити виплату такої допомоги безпосередньо ОСОБА_1 та на дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . Проте відповідач виплату зазначеної допомоги не відновив, чим допустив протиправну бездіяльність.

Разом з тим, як встановлено судом ОСОБА_1 (мати) у власних інтересах та в інтересах своїх дітей, зокрема, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , звернулася до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги, встановленої статтею 37 Закону №796-XII лише 11 лютого 2020 року, на яку отримала відповідь про відмову у такій виплаті у зв`язку із відсутністю законодавчо визначених механізмів. На переконання суду, така заява може слугувати підставою для призначення та виплати такої допомоги із 11 лютого 2020 року дітям ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , відповідний статус яких та факт постійного проживання на території населеного пункту, віднесеного до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення, підтверджено належними та достатніми доказами.

Керуючись установленим, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності Управління, зобов`язання вчинити дії щодо нарахування і виплати щомісячної грошової допомоги на малолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до дня звернення позивачки із заявою щодо таких виплат - 11 лютого 2020 року.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду у зразковій справі №240/4946/18, ухвали суду від 13 травня 2020 року у цій справі про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановлену статтею 37 Закону №796-ХІІ, за період з 17 липня 2018 року по 03 вересня 2019 року, а також тієї обставини, що ОСОБА_1 із заявою про призначення щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства на дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 звернулася до відповідача вперше лише 11 лютого 2020 року, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 особисто та на її дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , встановленої статтею 37 Закону №796-XII щомісячної грошової допомоги та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку допомогу в розмірі, що дорівнює 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, ОСОБА_1 особисто та на її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 з 04 вересня 2019 року, а на малолітніх дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - із 11 лютого 2020 року (з дня подання заяви) та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Також суд зазначає, що ухвалою суду від 16 березня 2020 року про відкриття провадження в адміністративній справі позивачу ОСОБА_1 відстрочено до ухвалення рішення у справі сплату судового збору за подання до суду даної позовної заяви в частині, яка стосується безпосередньо її інтересів.

З огляду на задоволення позовних ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються безпосередньо її, то відповідно до положень статті 133 КАС України суд дійшов висновку про розподіл судових витрат шляхом стягнення судового збору у сумі 840,80 грн на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської РДА.

Керуючись статтями 2, 72-77, 133, 244-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_23 ) в її інтересах та в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації (44500, Волинська область, Камінь-Каширський район, місто Камінь-Каширський, вулиця Воля, будинок 2, ідентифікаційний код юридичної особи 03192023) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 особисто та на дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації провести нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі, що дорівнює 40 відсотків від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, ОСОБА_1 особисто та на дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 із ІНФОРМАЦІЯ_12 , а на дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 із 11 ІНФОРМАЦІЯ_13 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 295 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Ж.В. Каленюк