Справа № 240/3879/20
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Житомир

справа № 240/3879/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Форвард", про визнання протиправними та скасування постанов, скасування арешту рахунку,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №60603949 від 15 листопада 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про арешт коштів боржника, винесену в межах виконавчого провадження №60603949 від 15 листопада 2019 року та скасувати арешт рахунку НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ "Приватбанк" на ім"я ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження №60603949 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. про стягнення з позивача заборгованості на користь АТ "Банк Форвард". Окрім того, з метою забезпечення примусового виконання вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунку позивача НОМЕР_3 , відкритому у АТ КБ "Приватбанк" для отримання заробітної плати. Вказує, що оскаржувані постанови не надсилалися відповідачем на її адресу, також їй не надсилався виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. про стягнення з неї на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості.

Щодо постанови про відкриття виконавчого провадження №60603949 від 15.11.2019 зазначає, що відповідачем, який здійснює свою діяльність в межах виконавчого округу м.Києва, при відкритті виконавчого провадження не враховано те, що жодного майна на території м.Києва у позивача немає, окрім того вона не проживає та не працює в м.Києві.

Тому, на думку позивача, відповідач не мала права приймати до виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І., а повинна була повернути виконавчий документ стягувачу.

Щодо постанови про арешт коштів боржника та списання коштів з банківського рахунку, зазначає, що відповідно до положень ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

На думку позивача, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов"язкових платежів до Державного бюджету України , є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою та приватним виконавцем відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Документальне підтвердження спеціального режиму рахунку боржника відповідач отримала 24.02.2020, однак не вчинила жодних дій, спрямованих на зняття арешту зі спеціального рахунку та недопущення списання коштів з рахунку, призначеного для зарахування заробітної плати, чим порушила п.2 ст.48 та п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи що відповідач такими постановами порушила її права, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 у справі №240/3/20 (головуючий суддя - Черняхович І.Е.) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено: вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяні Леонідівні ( вул.Юрія Поправки, 6 оф. 15, м.Київ, 02094 ) вчиняти в межах виконавчого провадження №60603949 дії щодо звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 (картка № НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ "Приватбанк" (а.с.30-36).

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у строк, зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву за вх.№11568/20.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначає, що стягувачем подано заяву про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) карткового рахунку в валюті гривні, відкритого в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м.Київ, вул.Саксаганського, буд. 105. Тобто, позивач є власником карткового рахунку та наявних на цьому рахунку грошових коштів, що підтверджено довідкою АТ «Банк Форвард». Оскільки майно боржника перебуває у м. Києві, то відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцезнаходженням, зокрема, майна боржника. Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається. Оскільки до відповідача надійшов виконавчий документ, у якому вказано місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу міста Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з пред`явленням не за місцем виконання.

Щодо постанови про арешт коштів боржника, винесеної в межах виконавчого провадження №60603949, зазначає що оскаржувана постанова винесена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують постанову виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством. Перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок на який здійснюється зарахування заробітної плати чи пенсії.

Зазначає, що арештований рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання, оскільки не відповідає визначеним законодавством ознакам такого рахунку, а тому банком прийнято до виконання постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника.

Крім того, відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Таким чином, оскільки жодних документів з повідомленням про те, що на кошти які знаходяться на рахунку боржника заборонено звертати стягнення від банківських установ на адресу приватного виконавця не надходило, то дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 26.12.2019 у виконавчому провадженні №60603949 та не зняття арешту з рахунків є правомірними.

Відповідно до ухвали суду від 15.04.2020 залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Форвард" та встановлено строк для подання письмових пояснень на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог суду не надіслала.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 31.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розумовою О.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2458, про стягнення з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є боржником за кредитним договором №96067108 від 22.03.2012, укладеним між нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.11.2017 по 02.02.2018. Сума повної заборгованості складає 86699,26 грн (а.с. 68 зворот).

13 листопада 2019 року АТ «Банк Форвард» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни із заявою про примусове виконання рішення відповідно до якої просило відкрити виконавче провадження за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І за №2458 від 31.08.2019. Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно (грошові кошти) боржника (а.с. 61 зворот - 62).

Листом б/н представником АТ «Банк Форвард» повідомлено приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про наявність у боржника відкритого рахунку в АТ «Банк Форвард» (а.с.62 зворот).

На підставі вказаної заяви, 15.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. відкрито виконавче провадження №60603949 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 87549,26 грн (а.с.71 - 71 зворот).

26 грудня 2019 року відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60603949, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти боржника - ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в банківських установах, у тому числі в АТ КБ «Приватбанк» (МФО 305299) у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у розмірі 98304,16 грн (а.с.75).

У постанові про арешт коштів боржника від 26.12.2019 зазначено, що арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.75 зворот).

Згідно із супровідними листами від 15.11.2019 та 26.12.2019 на адресу позивача надсилались постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2019 та постанова про арешт коштів боржника від 26.12.2019, відповідно, винесені у межах виконавчого провадження №60603949. Однак доказів надіслання простою чи рекомендованою кореспонденцією та доказів отримання оскаржуваних постанов боржником, відповідачем суду не надано (а.с.70 зворот - 76).

10 лютого 2019 року відповідачем зареєстрована заява ОСОБА_1 з проханням зняти арешт з рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк", на який позивачу зараховується заробітна плата (а.с.77 зворот - 78).

Листом від 07.02.2020 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л повідомила позивача, що оскільки заява оформлена без додержання вимог законодавства, а саме відсутній підпис особи та дата, то відповідь буде надана у разі належного оформлення звернення (а.с. 79).

ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою від 21.02.2020, яка зареєстрована приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л - 24.02.2020, з проханням зняти арешт з рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк", на який їй зараховується заробітна плата. До заяви додала довідку, видану АТ КБ "Приватбанк" від 05.02.2020. (а.с.79 зворот- 80, 80 зворот).

Листом від 16.03.2020 відповідач повідомила позивачу про відмову у знятті арешту з рахунку НОМЕР_1 , відкритого у АТ КБ "Приватбанк", оскільки АТ КБ "Приватбанк" прийнято постанову про арешт коштів боржника від 26.12.2019 №60603949, тому картковий рахунок НОМЕР_1 не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено (а. с.81 зворот - 82).

Позивач вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника протиправними та такими, що порушують її права, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частинами першою та другою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Разом з тим, частинами першою та другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з положеннями ст.19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.

При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Відповідно до частини п`ятої статті 25 Закону №1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відтак, стягувач наділений альтернативою у виборі місця відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

У справі "Гайдук та інші проти України" у рішенні від 02 липня 2002 року ЄСПЛ нагадав, що згідно з постійною практикою органів Конвенції поняття "майна" в розумінні статті 1 Протоколу № 1 може охоплювати як "фактичне майно", так і майнові цінності, в тому числі боргові вимоги, згідно з якими заявник може претендувати щонайменше на "законне сподівання" на фактичне користування правом власності.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів і які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

До системи банківських рахунків для грошового обороту належать такі рахунки: кореспондентські; поточні (поточний з овердрафтом, поточні рахунки типу «Н», «П», карткові рахунки, поточні рахунки виборчих фондів); вкладні (депозитні), кредитні (позичкові), розподільчі тощо.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Суд звертає увагу, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач зазначив, що у позивача є картковий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105.

Матеріали справи свідчать, що за позивачем обліковується рахунок № НОМЕР_4 від 02 липня 2012 року, у валюті гривня, відкритий в АТ "Банк Форвард", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105 (а.с. 62 зворот).

Таким чином, позивач є власником карткового рахунку № НОМЕР_4 та наявних на цьому рахунку грошових коштів.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Аналогічний правовий висновок, щодо застосування вказаних правових норм викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження № 12-197гс18).

Щодо твердження позивача, що кошти її на банківському рахунку, відкритому в АТ "Банк Форвард", на підставі якого відповідачем відкрито виконавче провадження, відсутні, як на підставу скасування оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Положеннями Закону №1404-VIII не передбачено проведення виконавчих дій, спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження. Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.

Зі змісту заяви про примусове виконання рішення, поданої представником стягувача за вих. №1/1/4-1090/639 від 02 жовтня 2019 року встановлено, що представником стягувача адресу місця реєстрації боржника вказано: АДРЕСА_2 . Місце знаходження майна боржника (грошових коштів): рахунок № НОМЕР_4 , відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Підсумовуючи наведене, з урахуванням висновків суду вказаних вище, відкриваючи виконавче провадження №60603949 відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадженні від 15.11.2019, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л. діяла на підставі та в межах своїх повноважень передбачених законом, отже підстави для повернення виконавчого документу стягувачу були відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника, винесену 26.12.2019 в межах виконавчого провадження №60603949, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що позивач у прохальній частині позовної заяви просить визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника винесену 15.11.2019 в межах виконавчого провадження №60603949, однак, як свідчать матеріали виконавчого провадження вказана постанова винесена 26.12.2019. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем у позовній заяві допущено технічну помилку, яка не змінює суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

При цьому, згідно з п.7 ч. 3 ст, 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

При цьому, згідно з ч. 7 ст.56 Закону №1404-VIII у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи забезпечення та заходи щодо примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, у тому числі накладати арешт на кошти, які перебувають на рахунках.

При цьому, згідно з ч.2 ст.48 Закону №1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Окрім того, відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Тобто, саме рахунки, визначені у ч.2 ст.48 Закону №1404-VIII є спеціальними для цілей застосування обмежень при застосуванні положень, визначених у п. 7 ч. 3 ст, 18, ч. 2. ст. 48, ч. 3 ст. 52, ст. 56 Закону №1404-VIII щодо накладення арешту на кошти на таких рахунках.

Аналіз вказаних положень в кореспонденції із приписами ст. 1074 Цивільного кодексу України, ст.59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дає підстави для висновку, що рахунки на які зараховується заробітна плата, нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання, не є такими рахунками, вказані рахунки є звичайними поточними рахунками та банківське законодавство не містить визначення такого виду рахунків як «зарплатний», що у свою чергу дає підстави для висновку про відсутність обмежень для накладення арешту на кошти на таких рахунків, крім обмеження розміру арештованих коштів відповідно до обмежень щодо можливого розміру стягнення, про що буде зазначено судом далі.

Судова практика з питань накладення арешту на кошти на поточних рахунках, не містить нормативного обґрунтування (посилання) при кваліфікації поточних рахунків, на які може зараховуватись і заробітна плата, як рахунків із спеціальним режимом використання, якими є, як вже зазначалося, наприклад рахунки для розрахунків в енергетиці.

Також ст.73 Закону №1404-VIII передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Основана заробітна плата відсутня у цьому переліку.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 має рахунок НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ "Приватбанк" на який зараховується заробітна плата позивача, що підтверджується випискою з карткового рахунку АТ КБ "Приватбанк" (а.с.78 зворот, 80 зворот, 85 зворот)

При цьому, банком накладено арешт на рахунок позивача НОМЕР_1 відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 26.12.2019 в межах виконавчого провадження №60603949 про арешт коштів боржника.

Суд зазначає, що у зверненні позивача від 21.02.2020 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про зняття арешту з рахунку НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ "Приватбанк", позивач повідомляла приватного виконавця про те, що вказаний рахунок використовується для отримання нею заробітної плати та надала виписку з нього (а.с.18, 80 зворот ).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до висновку, що відповідно до ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином - п`ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків.

Положеннями ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що накладення арешту на кошти на рахунку НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ "Приватбанк", поза межами розміру стягнення у 20% заробітної плати, що стосується даного конкретного випадку, виходячи із характеру стягуваної суми, є протиправним.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з положень п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У даному випадку, дотримуючись принципів верховенства права, законності, поділу влади, в межах компетенції, визначеної Конституцією та законами України, а також виходячи з повноважень суду, визначених ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне застосувати той спосіб захисту порушених прав позивача, який є ефективним відповідно до встановлених обставин та правового регулювання спірних відносин та належить до компетенції суду, а саме: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни від 26 листопада 2019 №60603949 року про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на суму заробітної плати, що перевищує 20% надходжень заробітної плати на рахунок НОМЕР_1 (картка НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ "Приватбанк" на ім"я ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідн. номер НОМЕР_5 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни (вул. Юрія Поправки, 6, оф. 15, Київ 94, 02094, ідн. номер НОМЕР_6 ), третя особя, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Банк Форвард" (вул.Саксаганського, буд.105, м.Київ, 01032, ), про визнання протиправними та скасування постанов, скасування арешту рахунку, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни №60603949 від 26 грудня 2019 року про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 , в частині накладення арешту на суму заробітної плати, що перевищує 20% надходжень заробітної плати на рахунок НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ "Приватбанк" та зняти арешт з таких сум заробітної плати.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 840 (вісімсот сорок) грн 80 (вісімдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 13 травня 2020 року.

Суддя А.В. Горовенко