Справа № 335/12574/19
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2020-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/49/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

04 травня 2020 року, суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Колесніченка Сергія Вікторовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Колесніченка С.В. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 1-8).

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонової Ю.В. від 12.11.2019р. справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яка надійшла до суду 14.01.2020р. (а.с. 21-22, 27).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 15.01.2020р. позивачеві поновлений строк звернення до суду, відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч. 1 ст. 4, ч.2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 29-30).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Херсонській області Колесніченка С.В. від 30.10.2019р. серії ДПО18 № 658936 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення правил дорожнього руху при зустрічному роз`їзді з службовим автомобілем поліції д.н. 52-08 не ввімкнув ближнє світло фар та продовжив рух на дальньому світлі, чим засліпив водія і порушив пп.19.2 ПДР України.

Позивач не погодився з притягненням його до адміністративної відповідальності, вважав, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395.

Так, у постанові не вірно вказаний час вчинення адміністративного правопорушення, а саме зазначено 16 год. 00 хв., в той час, як спілкування з поліцейськими почалось о 18 год. 00 хв., оскільки до 17 - 17:30 позивач перебував на пункті перетину «Чонгар» з АР Крим. У постанові невірно зазначене прізвище позивача « ОСОБА_2 », він є « ОСОБА_3 ». Перед складанням постанови не опитано водія транспортного засобу д/н 52-08 (службового автомобіля поліції), якого під час руху позивач нібито засліпив дальнім світлом фар. Також не враховані пояснення водія проте, що патрульний автомобіль рухвася назустріч без ввімкнутих проблискових маячків, потім різко розвернувся, включив світловий сигнал і почав його переслідувати, потім заблокували йому рух, троє поліцейських вимагати від нього вийти з автомобіля, не представилися, не роз`яснили підстави зупинки, суть порушення, права роз`яснили лише після складання і підписання протоколу. У зв`язку з чим він телефонував та на урядову гарячу лінію. Також справа розглянута одразу на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу поліції.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову серії ДПО18 № 658936 від 30.10.2019р.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, які ним отримані 27.01.2020р. (а.с. 32).

Від представника УПП в Херсонській Департамента патрульної поліції Ратушко В.А. (діє на підставі довіреності від 28.12.2019р. а.с. 37) 11.02.2020р. до суду надійшов відзив з долученим DVD-R диском (а.с. 33-36), в якому він не погодився із доводами позивача про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначив, що 30.10.2019р. під час патрулювання на а/д МІ8 Харків - Сімферополь, район 508 км, відповідачем було виявлено автомобіль VW, н.з. НОМЕР_1 , водій якого, керуючи транспортним засобом у темну пору доби при зустрічному роз`їзді зі службовим автомобілем патрульної поліції д/н 52-08 не ввімкнув ближнє світло фар та продовжував рух на дальньому світлі фар, чим засліпив водія, що є порушенням п. 19.2 Правил дорожнього руху.

Виявивши правопорушника, інспектори поліції зупинили транспортний засіб, підійшли до водія, представились, попросили водія пред`явити документи на транспортний засіб, роз`яснено суть порушення. Погодився, що у постанові допущені технічні помилки при вказанні часу вчинення правопорушення (16 год. 00 хв.) і при написанні прізвища позивача. Проте відео з нагрудної камери поліцейського підтверджує, що час вчинення правопорушення приблизно о 18 год. 00 хв.

Відповідно до п. 19.2 Правил дорожнього руху, дальнє світло слід перемикати на ближнє не менше як за 250 м до зустрічного транспортного засобу , а також тоді, коли воно може засліпити інших водіїв, зокрема тих, що рухаються в попутному напрямку.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута у скороченому порядку на місці, за наслідками розгляду прийнята постанова у відповідності до вимог ст.ст. 222, 252, 258 КУпАП та п. 5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395.

На підставі вищевикладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оскільки відповідачем не було вчинено дій щодо направлення копії відзиву позивачеві, судом 10.03.2020р. позивачеві була направлена копія відзиву, який отриманий ним 16.04.2020р. (а.с. 41-42). Станом на день розгляду справи позивач правом на надання відповіді на відзив не скористався.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст.ст. 12, 257, 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, постановою від 30.10.2019р. серії ДПО18 № 658936 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., в якій зазначено про те, що позивач водій ОСОБА_1 30.10.2019р. о 16 год. 00 хв., рухаючись по дорозі М-18 Харків-Сімферополь на 508 км дороги порушив правила дорожнього руху при зустрічному роз`їзді з службовим автомобілем поліції д.н. 52-08 не ввімкнув ближнє світло фар та продовжив рух на дальньому світлі, чим засліпив водія, чим порушив пп. 19.2 ПДР України (а.с. 9).

Відповідно до пп. 19.2. Правил дорожнього руху Україна дальнє світло слід перемикати на ближнє не менш як за 250 м до зустрічного транспортного засобу, а також тоді, коли воно може засліпити інших водіїв, зокрема тих, що рухаються в попутному напрямку.

Суд при вирішення цього спору керується принципом верховенства права, передбаченого ст. 129 Конституції України та ст. 6 КАС України згідно з яким людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе дослідити наданий Департаментом патрульної поліції національної поліції відеозапис з нагрудної камери інспектора, оскільки указаний доказ безпосередньо стосується підстав питання притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а отже, містить інформацію щодо предмета доказування, і міг бути при необхідності витребуваний судом з власної ініціативи.

Під час огляду відеозапису з нагрудної камери інспектора УПП встановлено, що сам факт правопорушення на відеозапису взагалі не зафіксований, а запис починається лише з серед розгляду справи про адміністративне правопорушення по суті складання інспектором оскаржуваної постанови, роз`яснення прав водію, надання ним пояснень у постанові ї вручення копії водію. Отже, порушення пп. 19.2. Правил дорожнього руху Україна щодо ввімкнення дальнього світла і засліплення іншого водія зокрема, водія патрульного автомобіля, що рухався в попутному напрямку - взагалі не зафіксоване.

Окрім того, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис вчинення адміністративного правопорушення, а тому у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину позивача, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.04.2018р. (справа №202/2862/17 (2-а/202/143/2017)) та у постанові від 26.04.2018р. (справа №200/5590/17(2а/200/669/17)), від якої колегія суддів Верховного Суду не знайшла підстав для відступлення при винесенні постанови від 20.12.2019р. по справі № 191/1060/17 (2-а/191/94/17).

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачається за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що питання, яке є спірним - доведення факту порушення водієм правил дорожнього руху не вимкнення ближнього світла фар інспектором УПП не доведено.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо доводів представника позивача про порушення порядку розгляду справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (Пункт 2 розділу III із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 318 від 13.04.2018).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч. 1-3 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частина 2 ст. 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, слід зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Суд зазначає, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Суд враховує висновок Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26.05.2015р. № 5-рп/2015, згідно якого скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що набув чинності з 08.08.2015р. були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

З урахуванням викладеного, доводи представника позивача про те, що справа розглянута не у відповідності до вимог ст. 276 КУпАП (не за місцем вчинення правопорушення і без виклику позивача) судом до уваги не приймаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 14-2, 122, 219, 251, 265-4, 279-1, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 72-79, 139, 243, 255, 257, 268, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Колесніченка Сергія Вікторовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 658936 від 30 жовтня 2019 року поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Колесніченка Сергія Вікторовича, винесену по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. (ч.4 ст.286 КАС України).

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч.5 ст.250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя О.С. Наумова