Справа № 380/3155/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення адміністративного позову

справа №380/3155/20

15 травня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної шкоди.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) звернулися до суду з позовом до Львівської міської ради (місцезнаходження: 79000, Львівська область, місто Львів, пл. Ринок, буд. 1, ), в якому просять суд:

- «визнати, що через бездіяльність Львівської міської рада внаслідок не усунення створених небезпек для життя і здоров`я в будинку АДРЕСА_2 є загроза для життя і здоров`я позивачів через невиконання норм Конституції України, Кодексу цивільного захисту України, Конвенції, Конвенції 2. та відповідного рішення суду»;

- «визнати факт завданої моральної шкоди позивачам через спеціальне не усунення небезпеки для життя, здоров`я і знущання службовими особами Галицької РА ЛМР та ЛМР встановити розмір відшкодування завданої моральної шкоди позивачам в 1000000,00грн. (один мільйон гривень)»;

-«зобов`язати Львівську міську раду виплатити завдану моральну шкоду здоров`ю та життю позивачів в розмірі 1000000,00грн. (один мільйон грн.) розділивши суму між позивачами порівну».

Позивачі подали до суду заяву про забезпечення позову, в якій просять суд :

-«зобов`язати відповідача, Львівську міську раду через свої структури видалити транспортний засіб, котрий знаходиться в під`їзді №1 буд.№ АДРЕСА_2 по вул АДРЕСА_3 Ак. В.Гнатюка у м.Львові, звільнити в під`їзді шляхи евакуації від транспортного засобу котрий несе небезпеку для життя і здоров`я»;

-«зобов`язати відповідача, Львівську міську раду через свої структури встановити власника транспортного засобу, що створюється стан небезпеки для життя в будинку АДРЕСА_2 ;

-«відповідачу, Львівській міській раді надати звіт суду щодо виконання ухвали про забезпечення судового позову в строк 30 днів із моменту отримання ухвали про забезпечення позову»;

-«відповідачу встановити власника транспортного засобу. У випадку відсутності інформації про власника транспортного засобу через місяць після закінчення розгляду справи і набуття законної сили рішення суду пропонуємо продати даний засіб через аукціон , а кошти направити для цільової закупівлі комп`ютерного томографа для Міської комунальної клінічної лікарні №4 по вул. Стецька у м. Львові».

Згідно з ч.1 ст. 154. Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч.1 ст.2 КАС України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Забезпечення позову згідно з ч.2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; Пункт 3 частини першої статті 151 виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Для задоволення судом поданої позивачами заяви про забезпечення адміністративного позову останні мають довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст.150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з Рекомендаціями N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_4 . Влітку 2018 року позивачі були поставлені на межу фізичного знищення, а також знищення єдиного житла, оскільки в під`їзді №1 будинку зберігався квадроцикл та мотоцикл. Скарги позивачів з цього приводу до Львівської міської ради як органу місцевого самоврядування та власника будинку залишилися без реакції та відповіді. Згаданий будинок перебуває у власності Львівської міської ради. На думку позивачів, Львівська міська рада та її виконавчі органи неналежно виконують свої завдання в сферах захисту прав споживачів, благоустрою, управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності, а також забезпечення техногенної безпеки. Тому між позивачами та органами Львівської міської ради виник публічно-правовий спір щодо реалізації останніми владних повноважень щодо їх сім`ї. Небезпека для їхнього життя виникає ніби сама по собі внаслідок розвитку будь-яких явищ. Лишень наявність самого потенційно небезпечного об`єкту котрий може стати ініціатором подій і лиха в будинку. Сам факт підвищення температури повітря від 30 і вище градусів цельсія в літній період може стати спусковим гачком в трагедії і створити загрозу для життя. Також необережно через кинутий недопалок до потенційного об`єкту або замикання електромережі в під`їзді, що було уже неодноразово. Також зазначають, що через наявність даного об`єкту (транспортного засобу) здійснюється і посилюється тиск на нас громадян та створює видимість безвідхідності і безпорадності, а також показує таким чином, що Конституція України і Закони не діють на території нашого будинку, а для службовців ЛМР це створює задоволення та радість через нанесення нам моральної шкоди і викликання хвилювань та здійснення прямої та непрямої дискримінації позивачів.

Відповідач, як зазначають у заяві позивачі, не вживає заходів, щоб уникнути в майбутньому небезпеки для життя і здоров`я мешканців будинку. Тому, вважають позивачі, суд має вжити заходів забезпечення позову.

Щодо такого заходу забезпечення позову як зобов`язання відповідача встановити власника транспортного засобу, що створюється стан небезпеки для життя в будинку АДРЕСА_2 , то суд не вважає його відповідним меті забезпечення позову.

Щодо зазначеного у заяві про забезпечення позову зобов`язання відповідача, Львівську міську раду через свої структури видалити транспортний засіб, котрий знаходиться в під`їзді №1 АДРЕСА_5 .№ АДРЕСА_2 по вул АДРЕСА_3 Ак. В.Гнатюка у м.Львові, звільнити в під`їзді шляхи евакуації від транспортного засобу котрий несе небезпеку для життя і здоров`я, то таке стосується способів виконання судових рішень у справі №1340/4560/18, відтак не може бути застосоване як захід забезпечення позову.

В цілому, суд зазначає, що запропоновані позивачами заходи забезпечення позову по суті співпадають з предметом позову, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. За таких обставин вжиття заходів забезпечення позову у цій справі стане саме фактичним ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що є неприпустимим.

Крім того, зазначені позивачами підстави не є достатніми для вжиття заходів забезпечення позову; позивачі не надали належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їхнім правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або доказів того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин суд вважає заяву позивачів про забезпечення позову необґрунтованою.

З урахуванням наведеного, заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з моменту підписання ухвали.

Суддя Лунь З.І.