Справа № 216/707/20 (2-а/216/130/20)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2020 року м. Дніпросправа № 216/707/20 (2-а/216/130/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Дніпрі апеляційну

скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяна Миколи Степановича

на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року (головуючий суддя Сидорак В.В.) в адміністративній справі

за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяна Миколи Степановича

до Інспектора 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Шмігаровського Ігоря Володимировича

третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Позивача ОСОБА_1 (далі Позивач) - адвокат ОСОБА_2 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Інспектора 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Шмігаровського Ігоря Володимировича (далі Відповідач), Третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (далі Третя особа), в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАК № 2010174 від 22 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 1 роти 1 батальйону Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області рядовим поліції Шмігаровським Ігорем Володимировичем.

В обґрунтування адміністративного позову, зокрема, зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Жодних фотоматеріалів, пояснень свідків, які вказували на наявність в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до адміністративній відповідальності, Відповідачем до постанови не долучено та в підтвердження своїх заперечень не надано. Також зазначає, що виходячи з приписів норм закону, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повинен пред`являтися лише при складанні протоколів щодо порушення правил дорожнього руху чи оформленні матеріалів ДТП.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.32-35).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що повноваження Відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за зупинку транспортного засобу у недозволеному місці, є виключною компетенцією уповноваженого органу, в цьому випадку - працівників органів і підрозділів Національної поліції. Тому використання наданого Відповідачу дискреційного права суб`єкта владних повноважень в частині не оформлення правопорушення, яке стало в подальшому підставою для законної вимоги щодо пред`явлення полісу страхування цивільно-правової відповідальності, не може свідчити про незаконність дій працівника поліції в розумінні ст. 21 п. 21.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник Позивача ОСОБА_1 - адвокат Касьяна Микола Степанович оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, із посиланням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, заявлено вимоги щодо скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що Відповідач не надав доказів про те, що Позивач порушив п. 2.1.Ґ ПДР України, тому вина водія у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, прийняте поліцейським рішення про притягнення його до відповідальності є необґрунтованим, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Жодних фотоматеріалів, пояснень свідків, які вказували б на наявність в діях Позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, Відповідачем до постанови не долучено та в підтвердження своїх заперечень не зазначено.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому з огляду на правильне встановлення судом першої інстанції обставин справи та ухвалення рішення з дотримання норм процесуального та матеріального права, просив суд залишити апеляційну скаргу представника Позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 на території України карантину до суду апеляційної інстанції не надходило

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що 22 січня 2020 року інспектором взводу № 2 роти №1 батальйону №1 Полку патрульної поліції м. Кривого Рогу УПП в Дніпропетровській області ДПП капралом поліції Шмігаровським Ігорем Володимировичем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2010174, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 22 січня 2020 року об 20:29 годині в м. Кривому Розі по пр-ту Гагаріна, біля буд. 8 керував транспортним засобом «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив пункт 2.1 "ґ" Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП. На місці зупинки автомобіля на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Крім цього в протоколі зазначено, що фіксація правопорушення відбувалась з застосуванням Бк1141.

Положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити відповідний страхових поліс.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі №161/11159/16-а; адміністративне провадження №К/9901/33370/18.

Таким чином, Відповідач наділений повноваженнями перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Поряд із цим, матеріали справи не містять доказів наявності у Позивача у спірних правовідносинах чинного страхового поліса про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, відсутні докази пред`явлення Позивачем вказаного полісу працівнику поліції.

Згідно приписів ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), є підставою для накладення на особу штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно правомірності накладення на Позивача адміністративного стягнення, оскільки факт відсутності відповідного страхового поліса утворює склад адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 23 березня 2020 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяна Миколи Степановича - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року у справі №216/707/20 (2-а/216/130/20) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов