Справа № 638/8590/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 р. Справа № 638/8590/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2020 (суддя Штих Тетяна Василівна, проспект Перемоги, 52-В, м. Харків, 61202) по справі № 638/8590/19

за позовом ОСОБА_1

до Завідувача сектору інспекційної роботи № 3 - інспектор з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Батранча Дениса Олександровича третя особа: Харківська міська рада

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів серії АА № 001327 від 22.05.2019,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати незаконною та скасувати постанову Завідувача сектору інспекційної роботи № 3 - інспектор з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Батранча Дениса Олександровича третя особа Харківська міська рада серії АА № 001327 від 22.05.2019.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність оскаржуваної постанови.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

12.05.2020 відповідачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що таке клопотання є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ця справа розглядається за особливостями провадження статті 286 КАС України і на неї поширюються особливості повідомлення передбачені статтею 268 КАС України.

Так, згідно із частиною п`ятою статті 286 КАС України суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Разом з тим, відповідно до частини третьої цієї ж статті, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи вищенаведене та скорочені строки розгляду для цієї категорії справ, колегія суддів вважає, що відповідач був повідомлений належним чином, а тому відповідно до частини третьої статті 268 КАС України відсутні підстави, які б перешкоджали розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, Завідувачем сектору інспекційної роботи № 3 - інспектором з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Батранча Д.О. складено постанову серії АА № 001327 від 22.05.2019, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

За даними оскаржуваної постанови позивач, керуючи автомобілем BMV 530D, державний номер НОМЕР_1 22.05.2019 о 11-41 год. по вул. Університетська,24 м. Харкова здійснила зупинку в зоні дії знака 3,34, чим порушила п.8.4 «В», розділу 33 Правил дорожнього руху України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення відповідач діяв у межах своїх повноважень та у відповідності до чинного законодавства, оскільки в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Так, згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П.п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 ПДР передбачено, що дорожні знаки поділяються на групи. Зокрема в частині "в" виділена група "заборонні знаки", які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до підпункту 3.34 пункту 33.3 "заборонні знаки" розділу 33 ПДР України- "Зупинку заборонено", дорожній знак 3.34 забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Факт здійснення позивачем 22.05.2019 о 11 год. 41 хв. у м. Харкові по вул. Університетська, 24 зупинки транспортного засобу марки BMV 530D, державний номер НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» зафіксовано на фотознімках, які зроблені завідувачем сектору інспекційної роботи № 3 - інспектор з паркування Інспекції з паркування Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Батранча Д.О. за допомогою технічного приладу -LENOVO TB-X704L №HAOXDADE, про що здійснено відмітку в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення СЕРІЇ АА №001327.

На підтвердження розташування дорожніх знаків на вказаному відрізку надано схему дислокації дорожніх знаків по вул. Університетській.

Таким чином, матеріали справи містять належні докази у справі про адміністративне правопорушення, якими підтверджується факт порушення позивачем вимог п. 8.4, розділу 33 Правил дорожнього руху України, що є адміністративним правопорушенням, за яке ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

Доводи ОСОБА_1 те, що вона є власником транспортного засобу, однак не керувала ним 22.05.2019, що, на думку позивача, виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Приміткою до ст. 122 КУпАП передбачено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 279-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:1) ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; 2) особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось позивачем, що саме ОСОБА_1 є власником автомобіля BMV 530D, державний номер НОМЕР_1 .

При цьому, доказів вибуття із володіння позивачем зазначеного транспортного засобу не надано.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що на Т-подібному перехресті вулиць Кооперативна та Університетська чоловік позивача - ОСОБА_2 , здійснив поворот ліворуч та виїхав на вул. Університетська біля будинку № 24 здійснив зупинку вказаного транспортного засобу на правій стороні проїзної частини, де жодного забороняючого знаку зупинки на шляху прямування по вул. Кооперативна від провулку Плетнівський в напрямку вулиці Університетська в м. Харкові до місця зупинки немає, з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, згідно п. 8.4 «в» ПДР, дорожні знаки поділяються на групи, серед яких заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до Розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Таким чином, твердження апелянта про зону дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» виключно до місця встановлення знаку 2.3 «Головна дорога» не відповідає вимогам ПДР.

Доводи апелянта про те що, пункт 8.4 та розділ 33 ПДР мають лише інформаційний характер і не встановлюють будь-яких правил для учасників дорожнього руху також не відповідають вимогам ПДР, оскільки у п. 8.4 «в» ПДР запроваджує заборонні знаки, що встановлюють певні обмеження в русі, а знак 3.34 розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР «Зупинку заборонено» - забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів у зоні його дії. Крім того, з тверджень апелянта можна дійти висновку, що зупинка в зоні дії знаку 3.34 не є порушенням ПРД, оскільки відповідні положення не містяться у пунктах 15.9 та 15.10 ПДР.

Відповідачем надано зображення транспортного засобу в момент, час та місці вчинення адміністративного правопорушення, з яких вбачається, що на вказаній ділянці дороги відсутні суцільна лінія дорожньої розмітки або розділювальна смуга.

Не встановлення дублюючого дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» на вказаній дільниці дороги обумовлено забороною зупинки на Т-подібному перехресті вул. Університетської та Кооперативної у м. Харкові.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно склав постанову серії АА № 001327 від 22.05.2019 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2020 по справі № 638/8590/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко