Справа № 160/2809/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року Справа № 160/2809/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування постанов, визнання протиправними та виключення відомостей,-
12.03.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лісової Анастасії Михайлівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 60187911 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1588/2001, від 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.11.2001 року по 12.02.2017 року, складає 101362,35 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 16.01.2020 року державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_2 про арешт майна боржника ОСОБА_1 , ВП №60187911 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1588/2001 від 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська;
- визнати протиправними та виключити відомості про ОСОБА_1 щодо внесення його до Єдиного реєстру боржників.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2001 року у справі № 2-1588 позивач добровільно сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, тобто до 12.02.2017 року, через банківські установи та шляхом поштових переказів у розмірах, не менших, ніж визначені у рішенні суду. За весь час сплати аліментів позивач не мав претензій з боку стягувача.
Позивач пояснює, що відповідачем було відкрито виконавче провадження ВП №17268977 про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.11.2001 року до досягнення нею повноліття, тобто до 12.02.2017 року.
30.01.2020 року, позивач отримав від відповідача повідомлення та виконавчі документи, відповідно до яких розмір заборгованості зі сплати аліментів, який був визначений державним виконавцем ОСОБА_2 станом на 16.01.2020 року складає 101362,35 грн.
Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_2 , 16.01.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №60187911 та було прийнято рішення про примусове виконання виконавчого листа №2-1588/2001 від 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська щодо стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частки всіх видів доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.11.2001 року. Також, державним виконавцем Лісосовою А.М. було винесено постанову від 16.01.2020 року про арешт майна боржника і позивача було внесено до Єдиного реєстру боржників.
Оскільки позивач був не згоден із зазначеними рішеннями державного виконавця, ОСОБА_1 звернувся на адресу відповідача з відповідною скаргою, проте, як зазначає позивач, не було здійснено перевірку та контроль за оскаржуваними рішеннями, діями державного виконавця Лісовою А.М. Скарга позивача була залишена без розгляду, звернення щодо скасування постанови від 16.01.2020 року ПВ №60187911 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1588/2001, виданого 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська та постанови від 16.01.2020 року про арешт майна боржника не було задоволено.
При цьому, позивач зазначає, що постанови про наслідки розгляду скарги у зазначений законом термін, позивач не отримав.
Окрім того, позивач звертає увагу на те, що виконавче провадження ВП № 60187911 було відкрито на підставі дубліката виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, згідно ухвали суду від 09.08.2019 року.
Зазначена ухвала містила лише положення про видачу дубліката виконавчого листа.
Посилаючись на положення ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», позивач вказує, що виконавчий лист передбачав стягнення аліментів на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття, тому стягувач мав право пред`явити виконавчий документ до виконання у термін до 12.02.2017 року.
На думку позивача, вищезазначене свідчить про незаконність дій відповідача та безпідставність і необґрунтованість постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 60187911 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1588/2001 (дубліката), виданого 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки та незаконність, винесеної відповідачем постанови від 16.01.2020 року про арешт майна боржника, а також внесення відомостей щодо позивача до Єдиного реєстру боржників.
Ухвалою суду від 31.03.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази в обґрунтування відзиву.
30.04.2020 року на електрону адресу суду та 05.05.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, який долучено до матеріалів справи.
Відповідач зазначає, що згідно відмітки від 21.12.2017 року в оригіналі виконавчого листа №2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», заборгованість на момент досягнення дитиною повноліття складає 101 362, 35 грн.
Відповідач вказав, що оригінал виконавчого листа, повернутий стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» може бути пред`явлений до виконання до 21.12.2020 року.
Окрім того, відповідач звертає увагу, що 03.10.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60187911 згідно оригіналу виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про що зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанову направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.
При цьому, за поясненням відповідача, при реєстрації виконавчого документа була допущена помилка, а саме, зазначено дату видачі оригіналу виконавчого листа 09.08.2019 року замість 30.11.2001 року. 04.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі та постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних. Дублікат виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року повернуто до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
Постанова про відкриття виконавчого провадження боржником не отримана, рекомендоване поштове відправлення повернуто на адресу відповідача. Відповідно до заяви стягувача, останньою за весь період, на який присуджені аліменти, отримано два поштових перекази 50,00 грн. та 70,00 грн.

Відповідач вважає, що позовні вимоги до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) необґрунтованими, тому просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Щодо врахування відзиву на адміністративний позов при розгляді справи, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини третьої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відтак, відповідачем у даній справі є Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який є суб`єктом владних повноважень в розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини третьої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до частини четвертої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Згідно частин першої та третьої статі 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Таким чином, особою, яка має право представляти інтереси відповідача у цій справі - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та, відповідно, має право підписувати від його імені заяви по суті справи, до яких належить відзив, є його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення або представник на підставі довіреності, виданої уповноваженою на те особою.

Однак, всупереч наведеним вимогам, поданий до суду відзив підписано державним виконавцем Лісовою А.М., при цьому жодних документів на підтвердження права вказаної особи підписувати від імені Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяви по суті справи та представляти інтереси відповідача в суді не надано.

За таких обставин, суд при вирішенні даного спору не може взяти до уваги відзив на адміністративний позов, що підписаний особою, яка згідно наявних у справі матеріалів не має відповідного права.

04.05.2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, яку долучено до матеріалів справи.

Позивач звертає увагу, що твердження відповідача щодо повернення виконавчого листа стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем, відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, протирічать відомостям, зазначеним в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Позивач зазначає, що відповідач не надає жодного доказу, який би обґрунтовував заперечення щодо вимог позивача, заявлених у позові. Тому позивач вважає, що заперечення відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими.

Окрім того, позивач звертає увагу на те, що відзив відповідача підписано державним виконавцем Лісовою А.М., проте, відповідачем не додано документів, які б уповноважували державного виконавця та надавали право на складання відзиву в інтересах відповідача.

14.05.2020 року на електрону адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, яке долучено до матеріалів справи.

Відповідач зазначає, що згідно відмітки від 21.12.2017 року в оригіналі виконавчого листа №2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», заборгованість на момент досягнення дитиною повноліття складає 101 362, 35 грн.

Відповідач вказав, що оригінал виконавчого листа, повернутий стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» може бути пред`явлений до виконання до 21.12.2020 року.

Окрім того, відповідач звертає увагу, що 03.10.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60187911 згідно оригіналу виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про що зазначено в постанові про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанову направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням.

При цьому, за поясненням відповідача, при реєстрації виконавчого документа була допущена помилка, а саме, зазначено дату видачі оригіналу виконавчого листа 09.08.2019 року замість 30.11.2001 року. 04.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі та постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних. Дублікат виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року повернуто до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Постанова про відкриття виконавчого провадження боржником не отримана, рекомендоване поштове відправлення повернуто на адресу відповідача. Відповідно до заяви стягувача, останньою за весь період, на який присуджені аліменти, отримано два поштових перекази 50,00 грн. та 70,00 грн.

Відповідач вважає, що позовні вимоги до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) необґрунтованими, тому просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Крім того, до запереч надана суду довіреність № 2 від 28.04.2020 року, яка діє до 31.12.2020 року, включно. Згідно даної довіреності Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в особі начальника Шевченка Сергія Івановича, який діє на підставі Положення, уповноважує Лісову Анастасію Михайлівну представляти інтереси відділу державної виконавчої служби по виконавчому провадженню № 60187911 в усіх судових установах України з правом підпису в необхідних документах.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2019 року у справі № 199/6325/19, видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2001 року у цивільній справі №2-1588 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

З тексту вищезазначеної ухвали вбачається, що «на виконанні Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 17268977 з примусового виконання виконавчого листа №2-1588 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходів, на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.11.2001 року до досягнення дитиною повноліття.

21.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з зазначенням заборгованості по аліментам у розмірі 101 362,35 грн., на момент повноліття дитини.

Однак, на адресу відділу надійшла заява згідно якої встановлено, що постанова про повернення виконавчого документа від 21.12.2017 та оригінал виконавчого документа адресатом не отримано, тобто виконавчий документ було втрачено при пересилці поштою.

Таким чином заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа для подальшого виконання рішення суду».

Судом встановлено, що 01.10.2019 року ОСОБА_3 подано заяву до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.11.2001 року про стягнення зі ОСОБА_6 (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб прізвище після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_9 аліменти щомісячно на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму на кожну дитину до повноліття, починаючи стягнення з 19.11.2001 року. До заяви додано оригінал виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.11.2001 року, а також дублікат виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 09.08.2019 року.

З виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається, що 21.12.2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісової Анастасії Михайлівни від 03.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60187911 з виконання виконавчого листа №2-1588/2001, виданого 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 аліменти в розмірі ? частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 19.11.2009 року.

Постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу позивача: АДРЕСА_1 , проте поштове відправлення було повернуто на адресу відповідача з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання».

Постановою про арешт майна боржника державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісової Анастасії Михайлівни накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Листом від 16.01.2020 року № 6991 позивача повідомлено про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Постановою держаного виконавця про виправлення помилки у процесуальному документі від 04.03.2020 року внесено зміни в постанові про відкриття виконавчого провадження №60187911 від 03.10.2019 року, а саме: «замість дата видачі: 09.08.2019 року зазначити дата видачі: 30.11.2001 року. Замість дата набрання чинності рішення: 30.11.2009 року зазначити дата набрання рішення чинності: 30.11.2001 року. Окрім того, виправлено резолютивну частину, а саме, стягнення з ОСОБА_12 ) на користь ОСОБА_11 аліменти в розмірі ? частини всіх доходів, але неменше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 19.11.2001 року».

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2020 року позивачем на адресу відповідача було подано скаргу на незаконні дії державного виконавця та незаконність постанови про арешт майна боржника.

За поясненням позивача, постанови відповідача про наслідки розгляду скарги позивача у визначений Законом термін останній не отримав.

Проте, в матеріалах справи наявний лист відповідача від 03.03.2020 року № 1506, який направлено на адресу позивача, що підтверджується Списком №1195 поштових відправлень ф. 103, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно вищезазначеного листа, позивача повідомлено, що згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Вважаючи постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 60187911 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1588/2001, від 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.11.2001 року по 12.02.2017 року, а також постанову від 16.01.2020 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016р. "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За приписами ч. 3 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону№1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 5 зазначеної статті передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Таким чином, оригінал виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.11.2001 року, повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 21.12.2017 року, може бути пред`явлений до виконання 21.12.2020 року.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 затверджено Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до п. 9, 10 Інструкції №512/5 виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувач ОСОБА_3 01.10.2019 року звернулася до відповідача з заявою від 24.09.2019 року про прийняття до виконання виконавчого документа №2-1588/2001, виданого 30.11.2001 року, Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська.

За поясненням відповідача, до вищевказаної заяви стягувачем було додано оригінал та дублікат виконавчого листа №2-1588/2001, виданого 30.11.2001 року, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 04.03.2020 року № 1541 відповідачем повернено на адресу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська дублікат виконавчого листа №2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого 09.08.2019 року.

Таким чином, твердження позивача, що виконавче провадження № 60187911 відкрито на підставі дубліката виконавчого листа не відповідає дійсності.

Окрім того, як вже було встановлено судом, постановою держаного виконавця про виправлення помилки у процесуальному документі від 04.03.2020 року внесено зміни в постанові про відкриття виконавчого провадження №60187911 від 03.10.2019 року, а саме: «замість дата видачі: 09.08.2019 року зазначити дата видачі: 30.11.2001 року. Замість дата набрання чинності рішення: 30.11.2009 року зазначити дата набрання рішення чинності: 30.11.2001 року. Окрім того, виправлено резолютивну частину, а саме: стягнення з ОСОБА_12 ) на користь ОСОБА_11 аліменти в розмірі ? частини всіх доходів, але неменше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 19.11.2001 року».

Щодо доводів відповідача стосовно пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд повторно звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону №1404-VIII передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 10 Інструкції №512/5 у разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Таким чином, суд доходить висновку, що стягувачем не пропущено строку для пред`явлення виконавчого листа №2-1588/01 від 30.11.2001 року до виконання, відповідно постанова про відкриття державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лісовою Анастасією Михайлівною виконавчого провадження ВП № 60187911, винесена правомірно.

Щодо скасування постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_2 про арешт майна боржника, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Закону №1404-VIII за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

За приписами п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Як встановлено судом, постановою про арешт майна боржника від 16.01.2020 року державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісової Анастасії Михайлівни, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення суду, у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці, накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів відсутності заборгованості зі сплати аліментів, а також належного виконання зазначеного обов`язку.

Натомість, в матеріалах справи наявна копія заяви стягувача, відповідно до якої ОСОБА_3 повідомляє про те, що від ОСОБА_1 , на утримання дитини ОСОБА_10 , за весь період було отримано два поштових перекази, а саме, 50,00 грн. та 70,00 грн., що підтверджується копіями талонів до поштових переказів.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (подалі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 194 СК України визначено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років (ч. 4 ст. 194 СК України).

Згідно з ч. 1-3 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.11.2001 року про стягнення зі ОСОБА_6 (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб прізвище після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_9 аліменти щомісячно на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму на кожну дитину до повноліття, починаючи стягнення з 19.11.2001 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону №1404-VIII спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Суд враховує, що розмір заборгованості зі сплати аліментів, зазначений відповідачем у виконавчому листі у сумі 101 362,35 грн. позивачем - боржником у виконавчому провадженні не оскаржений у судовому порядку, тому з урахуванням вищенаведеного встановленого судом у цій справі, такі твердження позивача про належне виконання обов`язку зі сплати аліментів є безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Також, згідно з п. Розділу XVI Інструкції № 512/5 у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Позивачем не надано ані до відповідача, ані до суду квитанцій про самостійне перерахування аліментів на користь стягувача.

Щодо виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників, суд виходить з наступного.

За приписами ст. 9 Закону №1404-VIII Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.

Банки у разі відкриття рахунку на ім`я фізичної особи, внесеної до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, або закриття рахунку такою особою зобов`язані у день відкриття або закриття рахунку повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та (або) на кошти на рахунках боржника в банках у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Крім того, за положеннями п. 5 розділу XVI Інструкції № 512/5 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець, зокрема, виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; звертає стягнення на майно боржника.

Враховуючи, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищував суму платежів за три місяці, суд зазначає, що державним виконавцем правомірно внесено до Єдиного державного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваного рішення, а саме, постанови відкриття виконавчого провадження ВП № 60187911 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1588/2001 від 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.11.2001 року по 12.02.2017 року, з урахуванням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі ВП 60187911 від 04.03.2020 року, а також постанови про арешт майна боржника від 16.01.2020 року, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування постанов, визнання протиправними та виключення відомостей - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.05.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька