Справа № 280/542/20
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 квітня 2020 року Справа № 280/542/20 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), поданого адвокатом Дерманською Катериною Олександрівною, до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач), що подана адвокатом Дерманською Катериною Олександрівною, до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), відповідно до якої позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування за несплату (перерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного) перерахування єдиного внеску від 28.10.2019 №, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 9939,24 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 28 жовтня 2019 року відповідачем прийняте рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, яким застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 3163,92 грн. та нараховано пеню у розмірі 6775,32 грн. Зазначає, що недоїмка з єдиного внеску виникла на підставі нарахувань здійснених самостійно контролюючим органом. При цьому, в самій вимозі про сплату боргу (недоїмки) зазначено дату наявності (виникнення) заборгованості - станом на 31 жовтня 2018 року та визначено, що недоїмка підлягає сплаті протягом 10 днів з моменту отримання вимоги. Таким чином, визначення контролюючого органом періоду для розрахунку нені та штрафних санкцій з 10 лютого 2018 року є незаконним, так як самостійних здекларованих зобов`язань зі сплати єдиного внеску відсутні, а контролюючий орган визначив суму недоїмки станом на 31 жовтня 2018 року. При цьому, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52260-56 від 16 листопада 2018 року була отримана позивачем лише 05 грудня 2018 року, про що свідчить конверт, з якого й починається відлік 10-денного строку для сплати недоїмки визначеної Відповідачем, тобто до 15 грудня 2018 року. Однак, в зазначений період позивачем було розпочато процедуру адміністративного та судового оскарження, що свідчить про неузгодженість сум, визначених відповідачем у вимозі про сплату боргу (недоїмки). Суми недоїмки, визначені відповідачем були сплачені позивачем після отримання ухвали Третього апеляційного адміністративного суду, якою повернуто апеляційну скаргу позивачу, тобто у зв`язку з набуття рішенням законної сили, а саме 27.06.2019. Так, відповідно до п. 13. статті 25 Закону № 2464 визначено, що нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду. Отже, у позивача виникло зобов`язання щодо оплати суми недоїмки на підставі визначеної контролюючим органом суми єдиного внеску з моменту отримання вимоги про сплату боргу (недоїмки) та була сплачена після закінчення процедури адміністративного га судового оскарження вимоги, що свідчить про відсутність факту порушення позивачем будь-яких строків, тобто відсутність підставі застосування фінансових санкцій. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Додаткові пояснення надано позивачем у відповіді на відзив (вх. №16417 від 07.04.2020), відповідно до якого зазначає, 13.02.2020 Третім апеляційним адміністративним судом постановою у справі№280/422/19 скасовано вимогу №Ф-52260-56 з урахуванням висновків Верховного Суду.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив (вх. №13693 від 23.03.2020), відповідно до якого зазначає, що згідно п. 1 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449 від 20.04.2015 року, затвердженої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953. до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464). Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464). Позивачем несвоєчасно сплачувався єдиний внесок у період з 10.02.2018 року по 27.06.2019 року, та керуючись вищезазначеними нормами законодавства Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було винесено рішення про застосування про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28.10.2019 року № на загальну суму 9939,24 грн., з них штраф - 3163,92 грн. та пеня - 6775,32 грн. З врахуванням викладеного у відзиві просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою судді від 27.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 19.03.2020 без виклику сторін.

Ухвалою суду від 19.03.2020 розгляд справи відкладено до 16.04.2020 без виклику сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копія якого наявна в матеріалах справи) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) була зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 06.08.2007, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №2 010949, а також 09.08.2007 була взята на облік як платник єдиного внеску. Також, відповідно до інформації з СДР підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинена 20.12.2018, запис в НОМЕР_2 .

28.10.2019 заступником начальника управління - начальником відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Мелітопольського управління Головного управління ДПС у Запорізькі області було прийняте рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № , яким застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 3163,92 грн. та нараховано пеню у розмірі 6775,32 грн.

Рішення отримане позивачем по пошті 01.11.2019, про що свідчить поштовий конверт та інформація із сайту «Укрпошта».

Не погодившись із зазначеним рішенням позивачем була 07.11.2019 подана скарга до Головного управління ДПС Запорізької області, так як оскаржуване рішення було прийняте Мелітопольським управлінням ГУ ДПС у Запорізькій області.

19.11.2019 за вих. №15371/10/08-01-33-01-23 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було прийняте рішення про залишення скарги без розгляду.

27.11.2019 було направлено скаргу до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої прийнято рішення №154/6/99-00-08-06-01 від 02.01.2020 про залишення скарги без розгляду.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464- VI).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; а недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 2 Закону №2464-VI, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали загальну систему оподаткування.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною дванадцять статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Приписами пунктами 2, 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (у редакції, що діяла до 01.01.2017) було визначено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, зазначені положення у редакції, яка діяла до 01.01.2017 передбачали саме право, а не обов`язок платника на визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання платником доходу у звітному періоді.

Надалі ж, Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464-VI, що діють з 01.01.2017, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи - підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

В частині сьомій статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (абзаци третій, п`ятий частини 8 статті 9 №2464-VI).

Як слідує з матеріалів справи 16.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52260-56, якою зобов`язано позивача сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску у розмірі 15 819,54 грн.

Не погодившись з вказаною вимогою позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52260-56 від 16.11.2018.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2019 в адміністративній справі №280/422/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, - відмовлено повністю.

Суми недоїмки, визначені відповідачем у вимозі про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52260-56 від 16.11.2018 були сплачені позивачем після отримання ухвали Третього апеляційного адміністративного суду, якою повернуто апеляційну скаргу позивачу, тобто у зв`язку з набуттям рішенням законної сили, що підтверджується квитанцією №24 від 27.07.2019.

При цьому, в подальшому за результатами апеляційного оскарження постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.04.2019 у справі 280/422/19 скасовано, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 15819,54 грн. від 16.11.2018 року №Ф-52260-56, прийняту Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Як слідує з відзиву на адміністративний позов, відповідачем за несвоєчасну сплату єдиного внеску застосовано штрафні санкції та нараховано пеню на загальну суму 9939,24 грн. за період з 10.02.2018 по 27.06.2019.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

В той же час наведені положення узгоджуються із приписами Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - інструкція), де в розділі VII «Фінансові санкції» серед іншого передбачено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах: За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01.01.2015 та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди. Для платників, зазначених у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний рік, для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, - календарний квартал відповідно.

Аналіз наведених положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Інструкції дає підстави для висновку, що порушення встановлених Законом строків сплати єдиного внеску є підставою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини тринадцятої статті 25 Закону №2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, вимога про сплату боргу з єдиного внеску була оскаржена в адміністративному та судовому порядку. За результатами судового оскарження вимогу про сплату єдиного внеску скасовано.

Таким чином, при нарахуванні штрафних санкцій та пені податковим органом не враховано строки оскарження обов`язку щодо сплати єдиного внеску.

Таким чином, оскаржуване рішення прийнято всупереч встановленому порядку, передбаченому Законом №2464-VI та п. 3,4 Розділу VI Інструкції № 449, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Оригінал квитанції №ПН 2285247 від 20.01.2020 знаходиться в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), поданого адвокатом Дерманською Катериною Олександрівною, до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування за несплату (перерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного) перерахування єдиного внеску від 28.10.2019 №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27 квітня 2020 року.

Суддя О.О. Артоуз