Справа № 580/1275/20
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року справа № 580/1275/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., третя особа - ТОВ "Фінфорс" про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4А,оф. 71А) в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №61587070;

-визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61587070 від 19.03.2020 року.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав вимоги статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та відкрив виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або знаходження її майна та з порушенням правил територіальної діяльності, в іншому виконавчому окрузі.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначено, що у виконавчому документі поданому на примусове виконання вказано місцепроживання боржника - АДРЕСА_2 , а тому приватним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження". З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа пояснень щодо позову не надала.

Дослідивши доводи позивача та відповідача, викладені в позовній заяві та відзиві, подані письмові докази, суд встановив таке.

Судом встановлено, що у відповідності до витягу з ЄДДРР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до розпорядження міського голови м. Черкаси від 22.02.2016 року №29-р «Про перейменування об`єктів топоніміки м. Черкаси» з додатком, вулиця Вербовецького перейменована на вулицю Кобзарська.

Як свідчать дані Єдиного реєстру приватних виконавців України, приватний виконавець Дорошкевич В.Л. здійснює свою діяльність у межах виконавчого округу міста Києва (02002, м.Київ, вулиця Окіпної Раїси, 4-А, офіс 71-А, НОМЕР_3, НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2).

14.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис №3892 та запропоновано звернути стягнення на суму 9993,12грн. з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (місцепроживання АДРЕСА_2 ) на користь ТОВ "Фінфорс".

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 19.03.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61587070 з виконання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса.

19.03.2020 в межах виконавчого провадження №61587070 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. з метою фактичного виконання виконавчого документу винесено постанову про арешт коштів боржника в банківських установах згідно переліку.

Не погоджуючись з винесеними постановами позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Судом також встановлено, що згідно матеріалів ВП №61587070, а саме відповіді ПФУ, у січні 2020 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «науково - виробнича компанія «Фармаско», адреса: м. Київ, вул. Дмитра Луценка, 10.

При цому у відповідності до реєстрів згрупованих поштових відправлень, виконавцем 19.03.2020 ОСОБА_1. направлялись постанови у ВП №61587070 як на адресу реєстрації: АДРЕСА_1 так і на адресу місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закону №1404) визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону №1404, у виконавчому документі зазначаються зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Частиною 3 статті 26 Закону №1404 визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону №1404, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закон №1404, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1404, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Тобто, Законом №1404 чітко передбачено, що приватний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача та виконавчого документа у відповідності до виконавчого округу в якому зокрема перебуває боржник або знаходить робота боржника.

При цьому, Закон не встановлює залежності відкриття виконавчого провадження в виконавчому окрузі щодо місця реєстрації боржника.

При чому, для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України (ч. 5 ст. 24 Закону №1404).

Згідно матеріалів виконавчого провадження, відповідачем на підставі постанови про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти - рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Укрсиббвнк», який розташований за адресою м. Київ, вул. Андріївська, 2/12.

Тобто, позивач є власником карткового рахунку № НОМЕР_2 та наявних на ньому грошових коштів.

Згідно частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно статті 170 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).

Згідно пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Згідно пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Згідно підпункту 7.1.4 пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Згідно підпункту 7.1.5 пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-ІІІ від 05.04.2001 зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Таким чином, грошові кошти у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.12.2019 у справі №905/584/19, а саме: суд першої інстанції, розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця, встановив місцезнаходження боржника, місцезнаходження його майна, зокрема, грошових коштів, та з урахуванням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», вимог розділу ХІІІ Цивільного кодексу України, в розумінні якої грошові кошти є майном, та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дійшов правомірного висновку про те, що приватний виконавець мав право приймати до виконання наказ суду за місцезнаходженням майна боржника, а саме: грошових коштів боржника на рахунках у банківських установах міста Києва, та приватним виконавцем не порушено вимог щодо територіальності з відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки виконавчий документ містить відомості щодо місцяперебування боржника в м. Києві та наявної інформації у ВП про працевлаштування боржника в м. Києві, знаходження майна боржника в м. Києві, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва мав право приймати до виконання виконавчий напис нотаріуса за місцем перебування боржника, а тому не порушено вимог щодо територіальності з відкриття виконавчого провадження і оскаржувана постанова винесена на законних підставах та скасуванню не підлягає.

Крім того, ч. 1-3 ст. 56 Закону №1404 передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Дослідивши постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61587070 від 19.03.2020 року, остання винесена з дотриманням приписів ст. 56 Закону №1404, а тому не підлягає до скасування.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та скасуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя П.Г. Паламар