Справа № 489/436/20
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №489/436/20
Провадження №2-а/489/103/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Середою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 2015144 від 24 січня 2020 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови серії ЕАК № 2015144 від 24 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2020 року близько 03 год. 30 хв. рухався на належному автомобілі "Форд Сиера", державний номер НОМЕР_1 по вулиці Потьомкінської в місті Миколаєві, дотримуючись усіх правил дорожнього руху. В цей момент його було зупинено працівниками патрульної поліції, стверджуючи про те, що він нібито керував транспортним засобом з переобладнаним зовнішніх освітлювальних приладів, хоча це не відповідало дійсності. Крім того, інспектор поліції почав вимагати поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, після чого виніс оскаржувану постанову. Вважає такі дії працівника поліції незаконними, посилаючись на п. 13.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Крім того, інспектором поліції при винесені відносно нього постанови про адміністративне правопорушення порушені вимоги ст.ст. 251, 280, 283 КУпАП.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Посилаючись на те, що 24.01.2020 року поліцейським роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержантом поліції Курбановим А.В., разом з напарником, було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій керував транспортним засобом Ford Sierra з державним номером НОМЕР_1 з порушенням вимог стандартів та правил, переобладнання зовнішньо освітлювальних приладів. Поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився та попросив предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію" та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на зазначений транспортний засіб водій не надав для перевірки з причини його відсутності. Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень, а саме порушення вимог і стандартів при переобладнанні зовнішньо освітлювальних приладів на транспортному засобі та порушення вимог п. 2.1 ґ ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поліцейським Курбановим А.В. винесено постанову відносно позивача.

Статтею 268 ч. 3 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно ст. 269 у справах визначених зокрема ст. 286 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Враховуючи наявність позовної заяви з викладеним обґрунтуванням та підставами для оскарження постанови, наявність відзиву, відсутності необхідності заслуховувати додаткові пояснення, з урахуванням особливого порядку розгляду даної категорії справ, суд не вбачає визначених нормами КАС України підстав для відкладання судового розгляду, та вважає за необхідне розглянути справи за наявними матеріалами без участі сторін по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Аналогічне положення закріплено в пп. «ґ» п. 2.1 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав - при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки, зокрема, поліса (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

24 січня 2020 року о 03:27:37 в місті Миколаєві по вулиці Потьомкінській, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Sierra з державним номером НОМЕР_1 з переобладнання зовнішньо освітлювальних приладів, чим порушив п. 31.2 а) ПДР України, а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Внаслідок цього 24 січня 2020 року постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Як вбачається з витягу централізованої бази МТС БУ як по номеру транспортного засобу так і за номером ОСЦВП на дату винесення постанови - 24.01.2020, за результатами пошуку поліс на транспортний засіб, за номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не знайдено.

Відповідачем надано диск з відеозаписами з нагрудного відео реєстратора поліцейського , відповідно до якого вбачається, як поліцейський ознайомив водія ОСОБА_1 з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та повідомив, що відносно нього буде винесена оскаржувана постанова.

Позивач в своїй позовній заяві посилається на п. 13.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004, учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

До позовної заяви позивачем додано копію посвідчення серії НОМЕР_2 , що підтверджує наявність у позивача статусу учасника бойових дій, тобто останній є звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Таким чином, відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, оскільки водій був звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на час складання спірної постанови та не міг вчинити адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 126 КУпАП.

Щодо решти доводів позивача слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 5, 9, 242-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 2015144 від 24 січня 2020 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2015144 від 24 січня 2020 рокупро накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

В задоволенні позову в частині визнання дій інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта Курбанова А.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними - відмовити.

Строк подання апеляційної скарги під час дії карантину , встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби COVID-19 продовжується на строк дії такого карантину (Розділ VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України).

Починаючи с офіційної дати закінчення карантину апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десятиднів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1б/1.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «13» травня 2020 року.