Справа № 360/1424/20
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1424/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східної митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східної митниці Держмитслужби (далі - митний орган, відповідач), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Східної митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 18.03.2020 №UA702030/2020/0000002/1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.03.2020 позивач придбав за 5000,00 евро в місті Гільдехаус (Федеративна Республіка Німеччина) у компанії нерезидента «L.O.N FAHRZEUGHANDEL», легковий автомобіль марки "SKODA", модель "SUPERB" - 1 шт., номер кузова № НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1598 см3, модельний рік виготовлення - 2015, календарний рік виготовлення 2015, тип кузова - Універсал. Даний транспортний засіб був у використанні, який 13.03.2020 було ввезено на територію України, про що свідчить акт про проведення огляду (переогляду) товарів № UA205010/2020/104739, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, складений державним інспектором Волинської митниці Держмитслужби.

17.03.2020 з метою здійснення митного оформлення зазначеного транспортного засобу до МП «Сєвєродонецк» - Східної митниці Держмитслужби, позивачем подано електронну митну декларацією, в якій розрахунок митної вартості здійснено за основним методом - ціною договору куплі-продажу.

18.03.2019 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару, згідно якого митну вартість належного позивачу автомобіля скориговано та визначено на рівні 6050,00 евро.

Із посиланням на положення статей 53, 55, 57, 257, 336 Митного кодексу України позивач вважає, що відповідачем оскаржуване рішення прийнято протиправно, без зазначення докладної інформації та джерел, що використовувалися митним органом при визначенні митної вартоісті, пояснень щодо здійснення коригувань на ідентичні або подібні (аналогічні) транспортні засоби. Узв`язку з наведеним позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідача має бути скасовано.

30.04.2020 до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярії) суду за вхідним реєстраційним номером 17267/2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав правомірності прийнятого рішення відповідачем про коригування митної вартості товару та відповідності його положенням статей 53, 55, 57 Митного кодексу України. Також зазначено, що позивачем на вимогу митного органу в підтвердження митної вартості товару не надано додаткових документів та документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, у зв`язку з чим відповідачем у відповідності до положень статті 64 Митного кодексу України застосовано резервний метод визначення митної вартості. Крім того, у графі 33 оскаржуваного рішення детально наведені відомості та підстави здійснення відповідного коригування митної вартості товару. Щодо ненаправлення запиту до країни експорту, представником відповідача зазначено, що митний орган наділений відповідним правом, проте позивачем на вимогу відповідача не було надано усіх документів в підтвердження митної вартості оцінюваного товару, тому спрямування такого запиту доцільно здійснювати лише після надання витребуваних документів (арк. спр. 31-36).

04.05.2020 до відділу діловодства та обліку зверень громадян (канцелярії) суду за вхідним реєстраційним номером 17539/2020 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відсутнє посилання на митну декларацію. Також зазначення в рішенні про коригування митної вартості товарів зазначення лише номеру і дати оформлення митної декларації, на підставі якої здійснено відповідне коригування, не дає підстав вважати таке рішення обгрунтованим та мотивованим відповідно до положень 55 Митного кодексу України (арк. спр. 52).

Ухвалою суду від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (арк. спр. 26).

Ухвалою суду від 12.05.2020 відмовлено позивачу у клопотанні про повененення відповідачу відзиву на позовну заяву без розгляду (арк. спр. 60-61).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість відзиву на позовну заяву, додаткових пояснень, поданих позивачем, судом встановлено таке.

11.03.2020 ОСОБА_1 придбав за 5000,00 евро в місті Гільдехаус (Федеративна Республіка Німеччина ) у компанії нерезидента «L.O.N FAHRZEUGHANDEL», легковий автомобіль марки "SKODA", модель "SUPERB" - 1 шт., номер кузова № НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1598 см3, модельний рік виготовлення - 2015, календарний рік виготовлення 2015, тип кузова - Універсал.

З метою здійснення митного оформлення товару (б/в) до Волинської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію від 11.03.2020 № 20NLK7N3X4AJQJWD53, відповідно до якої митна вартість визначена за основним методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (арк. спр. 24).

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом подано до митниці наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 11.03.2020 № 2020-0083; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.03.2020 № UА205010/2020/104739; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 11.03.2020 року; платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 11.03.2020 (арк. спр. 14-15, 20- 23).

Таким чином, позивачем при митному оформленні товару надано відповідачу документи, зі змісту яких вбачається, що розрахунок митної вартості здійснено у розмірі та відповідно до вартості транспортного засобу, зазначеної у вказаних вище документах.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем не заперечувася факт подачі до митниці декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару таких документів: договору про надання послуг митного брокера від 08.07.2019 № 40, паспорту громадянина України позивача, витягу з мережі «Інтернет» щодо характеристик транспортного засобу, копії митної декларації країни відправлення від 11.03.2020 № 20NLK7N3X4AJQJWD53, сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортоного засобу від 14.02.2020 № UA.005.20493-20.

Розглянувши подані позивачем документи, митним органом 17.03.2020 на адресу позивача направлене повідомлення про запит додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Позивачем на вказаний запит відповідача надано відповідь від 18.03.2020 за вихідним номером 18/03-1, в якому зазначено, що додаткові документи не можуть бути надані у зв`язку з їх відсутністю (арк. спр. 49).

18.03.2020 після проведення процедури консультації між митним органом та декларантом відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UА702030/2020/000002/1 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА702030/2020/00032 (арк. спр. 16-17).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

З системний аналізу наведених правових норм слідує, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

При цьому, в частині шостій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частиною третью даної статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

З аналізу наведеної норми слідує, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Дослідженням змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів судом встановлено, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані до митного оформлення документи відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України не містять усіх відомостей, щодо підтвердження сплати. До митного оформлення подано документ та не зазначено валюту, в якій здійснювалась оплата. Також документ надрукований, але відомості, зокрема, щодо фактурної вартості на VIN коду внесені від руки, що піддається сумніву, у зв`язку з чим існує ймовірність підробки документу. Також зазначено про те, що митним органом додатково здійснено порівняння заявленої фактурної вартості транспортного засобу з рівнем фактурної вартості транспортних засобів з подібними (аналогічними) характеристиками, митне оформлення яких вже здійснено, та встановлено, що дані товари оформлені за більш високим рівнем фактурної вартості, що викликало сумніви щодо заявленого рівня фактурної вартості транспортного засобу.

Таким чином, відповідачем прийнято рішення, в якому скоригувано ціну товару за резервним методом визначення митної вартості відповідно до положень статті 64 МК України, яким скоригувано ціну товару із розрахунку 6050 EUR.

Проаналізувавши оскаржуване рішення та доводи, наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, суд вважає помилковим обґрунтованість сумніву відповідача у правильності заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву. Тобто, обґрунтованість сумніву у правильності заявленої позивачем митної вартості товару пов`язується з можливістю витребовування додаткових документів у декларанта, спрямування відповідних запитів до інших державних органів для встановлення автентичності документів, поданих митному органу, та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вимоги частин третьої-четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Проте, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить жодних відомостей про наявність розбіжностей та недоліків у поданих декларантом документах, а також відомостей про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем при митному оформлені товару надано документи в підтвердження заявленої митної вартості товару, які містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, судом визнаються незмістовними з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом раніше, позивачем при митному оформленні подано такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 11.03.2020 № 2020-0083; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.03.2020 № UА205010/2020/104739; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 11.03.2020 року; платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 11.03.2020.

Отже, позивачем при митному оформленні товару надано відповідачу документи, зі змісту яких вбачається, що розрахунок митної вартості здійснено у розмірі та відповідно до вартості транспортного засобу, зазначеної у вказаних вище документах.

Тобто, жоден із вказаних документів не містить розбіжностей щодо зазначення вартості відповідного транспортного засобу.

Щодо посилань представника відповідача на те, що позивачем до митного оформлення надано документ, проте не зазначена валюта, в якій здійснювалась оплата, та даний документ надрукований, але відомості щодо фактурної вартості та VIN коду внесені від руки, у зв`язку з чим існує ймовірність підробки документу, судом не приймається до уваги, оскільки документи, надані позивачем при митному оформленні, містять усі відомості щодо зазначення вартості відповідного транспортного засобу. Тобто, заповнення платіжного документу не в друкованому вигляді, що підтверджує вартість товару б/н від 11.03.2020, не спростовує факту вартості транспортного засобу саме у розмірі, вказаному у решті документів, поданих позивачем відповідачу при митному оформленні товару. Крім того, факт сплати за транспортний засіб у розмірі 5000 евро підтверджується офіційним перекладом з німецької мови на українську мову, що є додатком до вказаного вище платіжного документу (арк. спр. 21-22).

Доводи представника відповідача щодо доцільності спрямування до інших державних органів для встановлення автентичності документів, поданих митному органу, лише після надання декларантом витребуваних відповідачем документів, судом визнаються безпідставними, оскільки з метою усунення розбіжностей та недоліків у поданих декларантом документах, відповідач має вчинити усі заходи щодо встановлення відомостей про конкретні факти чи обставини, оцінивши їх в сукупності.

Проте, відповідачем у відповідності до положень статті 336 МК України з метою усунення розбіжностей та недоліків у поданих декларантом документах не було вчинено вказаних заходів щодо спрямування відповідного запиту, що свідчить про неповне з`ясування конкретних фактів, обставин та встановлення вартості відповідного транспортного засобу.

Решта доводів представника відповідача також не приймається судом до уваги, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Східної митниці Держмитслужби обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення.

У зв`язку з чим позовні вимоги визнаються судом обгрунтованими, відтак позов слід задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом у розмірі 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією від 26.03.2020 № 24123, підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Східної митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код юридичної особи: 43336287, місцезнаходження: Луганська область, місто Старобільськ, вулиця Лангемака, будинок 76) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Східної митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 18.03.2020 № UА702030/2020/000002/1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східної митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код юридичної особи: 43336287, місцезнаходження: Луганська область, місто Старобільськ, вулиця Лангемака, будинок 76) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова