Справа № 200/1715/20-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 р. Справа№200/1715/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.,

за участю представника позивача - Берзіня С.Л.

розглянувши у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Соледарської Міської ради про визнання протиправним рішення відповідача та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Соледарської Міської ради та просить суд:

Визнати протиправним і нечинним рішення Відповідача - 50 сесії 7 скликання Соледарської міської ради () № 7/50-1180 від 19 грудня 2019 року, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивачу - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), - загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (А 01.03) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади за межами населених пунктів с. Васюківка, колишньої Васюківської сільської ради, у зв`язку із організацією на даній земельній ділянці (кадастровий номер :02:045:0010) громадських пасовищ відповідно до рішення від 27 вересня 2019 року № 7/47-1093 «Про створення громадських пасовищ та затвердження Положення про громадські пасовища»

Зобов`язати Відповідача - Соледарську міську раду () надати позивачу - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Васюківського старостинського округу № 3, яка знаходиться в межах земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер: :02:045:0010) комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

13 квітня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішення про

створення громадських пасовищ та затвердження Положення про громадські пасовища було прийнято у вересні 2019 року відносно земельних ділянок, що не надані у користування (на час прийняття рішення) та можуть бути використані згідно з Земельним кодексом України тобто вільних. Рішення приймалось на підставі звернення від виконуючих обов`язки старост, уповноважених осіб зборів громадян, депутата Соледарської Ради. Земельна ділянка, яка вказана на графічних матеріалах доданих до клопотання входить в земельний масив, якій використовується мешканцями села , як громадські пасовища та на теперішній час міською радою вживаються заходи для оформлення даної земельної ділянки під громадські пасовища.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідач зазначає, що ці повноваження є дискреційними тому не можуть бути задоволенні судом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Pозгляд справи відкладено з 28 квітня 2020 року на 12 травня 2020 року о 16:00 год. у зв`язку із неявкою учасника справи або його представника.

В судове засідання 12 травня 2020 року представник позивача прибув.

Представник відповідача не прибув, клопотанням від 12 травня 2020 року просили суд здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази та матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 21 червня 2019 року звернулась до Відповідача у порядку ст. 118 ЗК України із заявою (від 21 червня 2019 року № 2388/18-26) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею до 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу с/г призначення Васюківського старостинського округу № 3 комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади (кадастровий номер: :02:045:0010) у власність.

До Заяви відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України Позивач долучив графічний матеріал - викопіювання з Публічної кадастрової карти із зображенням частини території колишньої Васюківської сільської ради із зазначенням місця розташування Земельної ділянки, а також копію паспорта та ідентифікаційного коду.

Протокольним рішенням 46 сесії 7 скликання Соледарської міської ради від 29 вересня 2019 року рішення по п. 1.13. про надання дозволу Позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не прийнято, а сам п. 1.13. виключено із цього рішення у зв`язку із запереченням в.о. старости Васюківського старостинського округу № 3 ОСОБА_2 , які базуються на бажанні жителів громади створити на Земельній ділянці громадські пасовища.

Не погоджуючись з діями відповідача, Позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із відповідним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року по справі № 200/12178/19-а позовні вимоги Позивача задоволено частково:

- зобов`язано Відповідача повторно розглянути заяву Позивача від 21 червня 2019 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення Земельної ділянки та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням правової позиції суду, наданої у Рішенні суду;

- в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

За результатами апеляційного перегляду вказане рішення суду постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 200/12178/19-а залишено без змін.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року у справі № 200/12178/19-а, яке набрало законної сили 05 лютого 2020 року, Відповідачем розглянуто заяву позивача та відповідно рішення про розгляд заяви гр.. ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19 грудня 2019 року № 7/50-1180 вирішено відмовити у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з організацією на земельній ділянці (кадастровий номер :02:045:0010) громадських пасовищ, відповідно до рішення від 27 вересня 2019 року № 7/47-1093 «Про створення громадських пасовищ та затвердження Положення про громадські пасовища».

Згідно з Рішенням відповідача від 27 вересня 2019 року № 7/47-1093 «Про створення громадських пасовищ та затвердження положення про громадські пасовища» створено громадські пасовища за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади. Затверджено Положення про громадські пасовища на території Соледарської міської об`єднаної територіальної громади. Надано згоду на поділ земельних ділянок відповідно до переліку. Надано згоду на виготовлення документації із землеустрою відповідно до переліку.

Не погодившись з рішенням відповідача від 19 грудня 2019 №7/50-1180, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість рішення відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що вказаний перелік є вичерпний та закріплений в частині 7 статті 118 ЗК України.

Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (стаття 123 ЗК України ).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені статтею 152 ЗК України.

За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При цьому ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушуються права позивача.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, тобто у іншої особи вже виникло право на користування чи власність на земельну ділянку. При цьому захист прав позивача має бути нерозривно пов`язаним з таким фактом, що у особи існує правовий інтерес як власника або як користувача на цю земельну ділянку.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суд повинен встановити, в чому полягає порушення прав позивача діяльністю відповідача.

Виходячи з приписів статей 116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

В даному випадку (позивач) має рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Тому у відповідача не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак - і порушеного права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була подана позивачем 21 червня 2019 року. Фактично заяву було розглянуто відповідачем та прийнято відповідне рішення 19 грудня 2019 року. Рішення про створення громадських пасовищ та затвердження положення про громадські пасовища було прийнято відповідачем 27 вересня 2019 року, в даному рішенні, між іншим, надана згода на виготовлення документації із землеустрою відповідно до переліку. На час розгляду справи процес створення громадських пасовищ триває, у відзиві відповідач зазначає, що на теперішній час міською радою вживаються заходи для оформлення даної земельної ділянки під громадські пасовища.

Таким чином, позивач звернувся із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до прийняття рішення відповідачем про створення громадських пасовищ.

Враховую вищезазначене, оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню, позовні вимоги частині визнання протиправним рішення від 19 грудня 2019 року № 7/50-1180 яким відмовлено в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати позивачу - ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Васюківського старостинського округу № 3, яка знаходиться в межах земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер: :02:045:0010) комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади, суд зазначає наступне.

Відповідач зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки є дискреційними повноваженнями, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні.

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. В даному випадку, позивач повторно звертається до суду з вирішенням цього питання.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо безпідставності та неправомірності відмови відповідачем у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки, недоведеності відповідачем існування передбачених законом підстав для відмови у надання такого дозволу, суд вважає, що позивач обрав правильний спосіб захисту порушеного права, щодо зобов`язання відповідача надати позивачу відповідний дозвіл на розробку землевпорядної документації, оскільки саме такий спосіб захисту порушених прав позивача забезпечить повне їх поновлення та унеможливить необхідність повторного звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до п.2 ст.2 КАС Україні , у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі, та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. відповідно до квитанції від 12 лютого 2020 року.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Соледарської міської ради на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Соледарської Міської ради про визнання протиправним і нечинним рішення Відповідача - 50 сесії 7 скликання Соледарської міської ради () № 7/50-1180 від 19.12.2019, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивачу - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), - загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (А 01.03) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади за межами населених пунктів с. Васюківка, колишньої Васюківської сільської ради, у зв`язку із організацією на даній земельній ділянці (кадастровий номер :02:045:0010) громадських пасовищ відповідно до рішення від 27.09.2019 № 7/47-1093 "Про створення громадських пасовищ та затвердження Положення про громадські пасовища"; зобов`язання Відповідача - Соледарську міську раду () надати позивачу - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Васюківського старостинського округу № 3, яка знаходиться в межах земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер: :02:045:0010) комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Соледарської міської ради 50 сесії 7 скликання № 7/50-1180 від 19 грудня 2019 року, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), - загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (А 01.03) із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади за межами населених пунктів с. Васюківка, колишньої Васюківської сільської ради, у зв`язку із організацією на даній земельній ділянці (кадастровий номер :02:045:0010) громадських пасовищ відповідно до рішення від 27 вересня 2019 року № 7/47-1093 "Про створення громадських пасовищ та затвердження Положення про громадські пасовища"

Зобов`язати Соледарську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 гектара для ведення особистого селянського господарства на території Васюківського старостинського округу № 3, яка знаходиться в межах земель сільськогосподарського призначення (кадастровий номер: :02:045:0010) комунальної власності Соледарської міської об`єднаної територіальної громади.

Стягнути з Соледарської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 12 травня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14 травня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень внесених до КАС України згідно з Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)".

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя І.В. Шинкарьова