Справа № 520/10577/19
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2020 р. Справа № 520/10577/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 р. (ухвалене суддею Спірідоновим М.О.) по справі № 520/10577/19

за позовом ОСОБА_2

до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 , Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1

про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 , Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , в якому просив: визнати протиправним і скасувати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 № 33 від 25.01.2019 р. в частині визнання його відповідальною особою у заохоченні додатковою грошовою премією військовослужбовців, які на день заохочення мали не зняті раніше накладені дисциплінарні стягнення за 2016 рік; визнати протиправним і скасувати наказ Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 577 від 01.10.2019 р. про притягнення його до повної матеріальної відповідальності на суму 69000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 р. і прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2018 р. по справі 2040/5939/18, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2017 р. № 77 "Про результати проведення службового розслідування в частині накладення дисциплінарного стягнення та притягнення до повної матеріальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_4 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 27 від 08.01.2019 р. на виконання вищезазначеного рішення суду, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 , зроблений наступний висновок: зупинено стягнення коштів молодшого сержанта ОСОБА_4 , які стягуються відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2017 р. № 77 "Про результати проведення службового розслідування"; повернути раніше стягнені кошти молодшому сержанту ОСОБА_4 які були стягнуті відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2017 р. № 77 "Про результати проведення службового розслідування"; наказано помічнику військової частини НОМЕР_2 з фінвнсово-економічної роботи начальнику служби: скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2017 р. № 77 "Про результати проведення службового розслідування в частині накладення дисциплінарного стягнення та притягнення до повної матеріальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_4 ; призначити службове розслідування по факту переплат грошового забезпечення військовослужбовцям, стосовно яких було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та матеріальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_4 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 17 від 15.01.5019 р. проведено службове розслідування, за фактом переплати грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , яких наказом командира військової частини заохочено додатковою грошовою премією та які на день заохочення мали не зняті раніше накладені дисциплінарні стягнення за 2016 рік, за результатами якого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 33 від 25.01.2019 р., наказано старшому помічнику начальника штабу з кадрів і стройової частини направити матеріали службового розслідування до Ізюмського об`єднаного міського військового комісаріату Харківської області для притягнення підполковника ОСОБА_2 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

В акті службового рослідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 , зроблений наступний висновок: загальна сума нанесених збитків державі підполковником ОСОБА_2 становить - 69000 грн. (шістдесят дев`ять тисяч гривень); обставин, що пом`якшують або обтяжують дисциплінарну відповідальність, в ході проведення службового розслідування не встановлено; осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли даному вчинку, або створили загрозу для його вчинення службовим розслідуванням не встановлено; причиною даного правопорушення є низькі морально-ділові якості військовослужбовця, низька виконавча дисципліна, невиконання військовослужбовцем, вимог керівних документів, що регламентують порядок проходження військової служби; негативним наслідком даного правопорушення є нанесені державі збитки у розмірі 69000 грн.

Наказом Військового комісара Харківського обласного військового комісаріату Колчугіна Ю. № 577 від 01.10.2019 р. ОСОБА_6 притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 69000 грн., оскільки службовим розслідуванням виявлено факти нанесення матеріальної шкоди його неправомірними діями під час проходження військової служби на посаді начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_3 .

Не погодившись з вищезазначеними діями та рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що щодо позивача в ході службового розслідування не встановлено обставин, за наявності яких військовослужбовець несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди заподіяної з їх вини державі, а в судове засідання відповідачем не надано доказів зворотнього.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 року № 548-XIV(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (в подальшому - Статут № 548-XIV), командир полку (корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання полком бойових завдань; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок; за стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; за стан фінансового господарства; за всебічне забезпечення полку, стан пожежної та екологічної безпеки.

Статтею 67 Статуту № 548-XIV визначені обов`язки командира полку, а саме: керувати добором кандидатів для зарахування на військову службу за контрактом, а також розподілом за підрозділами нового поповнення, вручення йому озброєння і техніки, приводити нове поповнення до Військової присяги згідно з додатками 1, 4 і 5 до цього Статуту (абз.10); не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині (командирові корабля не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд озброєння, боєприпасів і технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля), при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування (абз.16); керувати правовим вихованням військовослужбовців полку, у разі вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення письмово повідомити про це орган досудового розслідування (абз. 17); здійснювати планові та раптові перевірки, організовувати щорічне проведення інвентаризації матеріальних засобів у службах, керувати роботою внутрішніх комісій, що проводять такі перевірки (абз.25); вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині (абз.30).

Згідно із ст. 106 Дисциплінарного статуту збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 р. № 551-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

Службові карки та записи про заохочення / накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовців візуються печаттю військової частини та особистим підписом начальника штабу військової частини.

Також, проекти наказів передаються до фінансової служби, яка в свою чергу, відпрацьовує відповідні розрахунки на кожного з військовослужбовців, та направляє їх до Міністерства Оборони України для отримання коштів.

Начальник стройової частини несе особисту відповідальність за інформацію з рапортів та службових карток, інформацію з яких він вносить до наказав військової частини.

Статтями 68, 69 Статуту № 548-XIV визначено, що начальник штабу полку (окремого батальйону) зобов`язаний: організовувати роботу штабу й щоденно керувати нею; узгоджувати роботу заступників командира полку, начальників родів військ і служб; знати про справжній стан справ у підрозділах полку, а також про хід виконання поставлених перед ними завдань; організовувати своєчасне й правильне доведення до підрозділів і служб усіх наказів командира полку та старших командирів (начальників), а також перевірку їх виконання; особисто доводити найважливіші накази та перевіряти їх виконання.

Відповідно до п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. N 243/95-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (в подальшому - Положення № 243), відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Пунктом 3 Положення № 243 визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки (абз. 2 п. 3 Положення № 243).

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності (абз. 3 п. 3 Положення № 243).

Згідно із п. 8 Положення № 243, залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставою для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державні, є встановлення його винної протиправної поведінки з обов`язковим визначенням ступеню її суспільної небезпечності, обставин заподіяння шкоди та причинного зв`язку такої поведінки з настанням шкоди.

Пунктом 13 Положення № 243 визначено повний перелік обставин, за наявності яких військовослужбовець несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі: умисне знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписка у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Крім того, згідно із п. 19 Положення № 243, розслідуванням повинно бути встановлено в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, з сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Як вбачається зі змісту акту службового розслідування, яке проведено на підставі наказу комвндира військової частини НОМЕР_1 № 17 від 15.01.5019 р., висновки про спричинення позивачем збитків державі на суму 69000 грн. зроблені, оскільки обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 з 01.09.2016 р. по 10.07.2018 р. виконував підполковник ОСОБА_2 , взяти пояснення у нього неможливо, у зв`язку з тим, що військовослужбовець проходить військову службу в іншій військовій частині., а його недбале ставлення до обов`язкової служби та передбачених керівними документами вимог, недостатня організація і контроль підполковником призвели до переплати грошового забезпечення військовослужбовцям.

Проте, ці висновки зроблені без фактичної перевірки всіх обставин спричинення матеріальної шкоди та наявності, умисних винних неправомірних дій позивача, у зв`язку з спричинення цієї шкоди.

Тобто, під час проведення службового розслідування відповідачем не встановлено, за наявності яких обставин та умисних неправомірних дій, позивачем спричинена матеріальна шкода.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 по справі № 520/10577/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін