Справа № 264/469/20
Суддя: Мушкет О. О.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/469/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Мушкета О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дарменко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департамент патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1979765 від 15 січня 2020 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об`єктивного з`ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Зокрема вказав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Вказував, що інспектор поліції незаконно розглянула справу на місці зупинки транспортного засобу та не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, а також інспектор проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Крім цього, розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Крім цього зазначає, що інспектором поліції не надано належних доказів проїзду ним перехрестя при увімкненому забороненому сигналі світлофора.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Лозінська О.О. в судове засідання на розгляд справи не з`явились, подали суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити та слухати справу у їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання на розгляд справи не з`явився, подав суду письмовий відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Додатково зазначив про законність дій працівника поліції при розгляді справи та винесенні постанови відносно ОСОБА_1 , який в порушення правил дорожнього руху проїхав перехрестя на заборонений жовтий, поєднаний з червоним сигнал світлофору. Також зазначив, що ОСОБА_1 , під час розгляду справи клопотань щодо участі у справі захисника (адвоката), а також клопотань щодо перенесення розгляду справи та надання можливості скористатися юридичною допомогою не заявляв. В підтвердження зазначеного у відзиві надав диск із відеозаписом обставин події з місця пригоди.

Оскільки в судове засідання не прибули обидві сторони спору, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Стосовно доводів позивача про порушення працівником поліції порядку складання постанови суд відзначає наступне.

Частиною першою статті 222 КпАП України визначено, що справи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Доводи позивача щодо того, що справа не повинна розглядатись за місцем зупинки автомобіля , оскільки це унеможливлює виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин справи спростовується змістом рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 (далі - Рішення).

Згідно пункту 2.3 мотивувальної частини Рішення у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у КУпАП неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Вказана правова норма, на відміну від норми частини першої цієї статті, не містить гіпотези щодо оспорювання особою, що притягується до адміністративної відповідальності, допущеного правопорушення і адміністративного стягнення, а тому відповідачем цілком правомірно розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє працівника поліції від дотримання загальної процедури проведення такого розгляду, передбаченої статтями 278, 279 КУпАП із можливістю реалізації прав особи (ст.268 КУпАП), що притягається до адміністративної відповідальності. Проте у зв`язку із обмеженим часом при розгляді справи поліцейським за місцем вчинення правопорушення реалізація певних прав особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та здійснення деяких елементів порядку мають певні відмінності і підлягають скороченню у часі.

Таким чином, права, якими наділений позивач, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення.

Відтак, позивач мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження.

Водночас, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом .

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП , адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено, що 15 січня 2020 року інспектором роти №1 батальйону № 1 УПП в Донецькій області сержантом поліції Ковальовою Т.В. винесена постанова серії ЕАК № 1979765 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 15.01.2020 року о 14 год. 51 хв., керуючи автомобілем марки «SKODA OKTAVIA A5» р.н.з. НОМЕР_1 у м. Маріуполі по проспекту Металургів, 29, почав рух на заборонений сигнал світлофору чим порушив п. 8.7.3 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів , зокрема , за проїзд на заборонений сигнал світлофору.

Згідно п. 8.7.3 ПДР сигнали світлофору мають такі значення :

г ) жовтий - забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів ;

е ) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух ;

є ) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Згідно п. 8.10 ПДР у разі поєднання світлофором ( крім реверсивного ) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 ( стоп-лінія ), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає - не ближче 10- м. до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Доводи позивача, аргументовані ним в позовній заяві про невчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП з тих підстав , що інспектором поліції не надано доказів проїзду перехрестя при увімкненому забороненому сигналі світлофора, не відповідають дійсності та в повному обсязі спростовується даними відеозапису , який було долучено відповідачем та досліджено судом.

Так, на автомобільний реєстратор зафіксовано факт порушення правил дорожнього руху позивачем, а саме при ввімкненому червоному поєднаному з жовтим сигналом світлофору, автомобіль позивача здійснює рух, перетинає стоп -лінію 1.12 та проїздить уявну лінію світлофора. Після зупинки транспортного засобу під керування позивача, на боді-камеру поліцейського фіксувалась процедура розгляду справи одразу ж після зупинки.

Таким чином, суд вважає , що позивачем порушено п. 8.7.3 ПДР України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Твердження позивача про те, що процедура розгляду адміністративного матеріалу відповідачем була порушена, оскільки інспектор поліції не надав можливості скористатися своїми правами суд не приймає до уваги, оскільки ці твердження в повному обсязі спростовуються зазначеною відеозйомкою подій , дослідженою судом , з якої достеменно вбачається , що позивачу інспектором поліції були роз`яснені права та порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань.

Таким чином , судом встановлено , що інспектором поліції в повному обсязі була дотримана процедура розгляду адміністративної справи , з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.77 , ч.1 ст.90 КУпАП , кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення , а суд оцінює докази , які є у справі , за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому , всебічному , повному та об`єктивному дослідженні.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів , які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог . Натомість відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність оскаржуваної позивачем постанови.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова складена повноважною особою на місці вчинення правопорушення, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.2 ст.122 КУпАП, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,246,250, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департамент патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя: О. О. Мушкет