Справа № 160/284/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року Справа № 160/284/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якій позивач просить:
- скасувати наказ №1849-п від 24.12.2019 року на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, виданий Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2018 рік нею подано 18.12.2019 року, про що свідчить квитанція №2. За період з 18.12.2019 року по 24.12.2019 року (дата прийняття наказу на перевірку) запити від податкового органу щодо виявлення недостовірності даних, що міститься у податкових деклараціях, поданих платником податків на адресу позивача не надходили. Крім того, позивач вважає, що за 6 календарних днів, з яких 4 дні робочі, фізично неможливо надіслати, отримати запит та протягом 15 робочих днів надати на нього відповідь. Таким чином, контролюючий орган при прийнятті оскаржуваного наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 24.12.2019 року №1849-п діяв не у межах та не у відповідності до положень податкового законодавства, зокрема, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України). А тому, вважає прийнятий наказ Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області №1849-п від 24.12.2019 року таким, що порушує її права та інтереси, як платника податку та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
17.02.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного наказу, а також, що він винесений на підставі та у відповідності до норм чинного податкового законодавства, а тому контролюючий орган заперечує повністю по суті позовних вимог позивача та просить суд відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову.
Також, 11.03.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказує на те, що у відзиві відповідача міститься цитування законодавчих актів, а саме підпункту 78.1.1, який не має жодного відношення до справи, оскільки підставою перевірки визначено підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України. Щодо наданого листування до відзиву між позивачем та податковим органом, яке охоплює період з 27.02.2019 року по 11.12.2019 року, то позивач вказує, що дане листування не має відношення до факту подачі декларації від 18.12.2019 року та наказу на перевірку від 24.12.2019 року. А за період з 18.12.2019 року по 24.12.2019 року (дата прийняття наказу) запити від податкового органу щодо виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків та будь-які інші запити на її адресу не надходили. Таким чином, відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 24.12.2019 року №1849-п діяв не у межах та не у відповідності до положень податкового законодавства, зокрема, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, а тому вважає що є підстави для задоволення позовних вимог.
Розглянувши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши чинне законодавство судом встановлено наступне.
Так, Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» на адресу позивача було направлено повідомлення про анулювання боргу від 23.03.2018 року за вих. №24-1-161/91, яке отримано позивачем особисто 23.03.2018 року, про що свідчить відмітка на даному повідомленні.
Лівобережним управлінням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на адресу позивача направлений корінець повідомлення № 8080 від 27.02.2019 року про запрошення платника податків, зборів, платежів або його представників до контролюючого органу до 01.05.2019 року до АНД ДПІ Лівобережного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, який отриманий позивачем 16.03.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.
16.04.2019 року позивачем на повідомлення про запрошення №8080 від 27.02.2019 року направлено відповідь, в якій зазначено наступне, що нею одержано відомості про доходи в електронному вигляді від ДПІ у АНД районі м.Дніпро із зазначенням, що АТ «Укрсиббанк» задекларував дохід на її ім`я із позначкою 126 (додаткове благо) у сумі 2 162 516, 22. Також, що відповідно до підпункту 166.3.1, 166.3.3 статті 166 ПК України вона має право на податкову знижку, що підтверджується виписками АТ «Укрсиббанк» відповідно до яких по кредитному договору сталася сплата відсотків у 2018 році та оплата на користь вітчизняних закладів позашкільної освіти. Таким чином, термін подачі декларації про доходи 2018 року є 31.12.2019 року.
У зв`язку з чим Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на адресу позивача направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження від 20.05.2019 року №4278/04-36-53-51, в якому відповідач просить надати документально підтверджену інформацію (пояснення) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, щодо отримання доходів у 1-му кварталі 2018 року у вигляді суми боргу, прощеного кредитором, а саме копії наступних документів: копії договору про суму прощеного (анульованого) боргу кредитором; копію паспорту; копію картки про присвоєння ідентифікаційного номеру. Також звертає увагу, що у разі ненадання відповідних пояснень та їх документальних підтверджень у визначені законодавством строки, контролюючий орган набуває право на проведення документальної перевірки.
Отримавши 25.05.2019 року даний запит позивач направила на адресу Лівобережного управління ДФС у Дніпропетровській області відповідні пояснення, в яких вона повторно посилається на підстави, які зазначені в попередній її відповіді щодо терміну подачі декларації та повідомляє наступне, що надання копії паспорту та картки ідентифікаційного податкового номеру не передбачено нормами податкового кодексу та жодним чином не свідчать про здійснення будь-яких операцій. А, що стосується вимоги про надання копії договору про суму прощеного (анульованого) боргу кредитором, то вона не укладала із жодною юридичною або фізичною особою договір про суму прощеного (анульованого) боргу.
Податковим органом направлено на адресу позивача запит від 11.12.2019 року про надання інформації та її документального підтвердження, в якому він просить відповідно до норм, що регулює дане питання, надати протягом 15 робочих днів з дня отримання запиту завірені належним чином копії наступних документів, а саме повідомлення про анулювання (прощення) суми боргу або додаткового договору, кредитного договору (договору про надання кредиту), паспорту та картки про присвоєння ідентифікаційного номеру. Також звертає увагу, що у разі не надання пояснень та підтверджуючих документів протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, податковий орган набуває право на проведення документальної позапланової перевірки відповідно до пунктів статті 78 ПК України.
На отриманий запит від податкового органу позивачем направлено на його адресу відповідь від 09.01.2019р. № 0901/1 , в яких позивач вказує, що в даному запиті не зазначено статтю 73 ПК України та конкретний пункт та підпункт відповідного до якого вимагається інформація. Також, вказує, що відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України, у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит. Та повторно вказує на те, що нормами податкового кодексу не передбачено надання копії паспорту та картки присвоєння ідентифікаційного податкового номеру, крім того, зазначені документи жодним чином не свідчать про здійснення будь-яких операцій.
Також судом встановлено, що 18.12.2019 року позивачем подано податку декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік, що підтверджується квитанцією №2, що міститься в матеріалах даної справи.
Позивач вважає винесений наказ від 24.12.2019 року №1849-п таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулася з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з підпункту 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання. Подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.
Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
Аналіз зазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що запит податкового органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства. Без повідомлення вказаних фактів платник податків не має об`єктивної можливості надати будь-які пояснення та їх документальне підтвердження.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених Кодексом.
Згідно із абзацом 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Кодексом.
Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Так, положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначають таку підставу як отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Згідно з підпунктом 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України, платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Положення підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначають такою підставою недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Аналіз наведених норм обумовлює висновок про те, що підпункти 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачають абсолютно різні підстави для проведення позапланових перевірок, проте спільним для обох підстав є обставина ненадання або надання не у повному обсязі пояснень та документальних підтверджень у встановлені строки.
В разі надсилання запиту, де зазначено порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та в разі недотримання платником податків вимог щодо надання пояснень та документальних підтверджень, відповідна перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
У випадку надсилання запиту, в якому містяться відомості про виявлення недостовірності даних у відповідній декларації та не вжиття особою дій щодо надання у встановленому порядку відповіді на вказаний запит, перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
В той же час, судом встановлено, що позивачем податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2018 рік подано 18.12.2019 року, про що свідчить квитанція №2. Доказів направлення письмових запитів на адресу позивача в період з 18.12.2019р. по 24.12.2019р. матеріали справи не містять.
Таким чином, контролюючий орган при винесенні наказу №1849-п від 24.12.2019 року порушив вимоги підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, а саме при виявленні недостовірності даних, що містяться у податковій декларації, поданої платником податків не направив письмовий запит на адресу позивача, у зв`язку з чим порушив надане, податковим законодавством, право позивачу щодо надання пояснень протягом 15 робочих днів з приводу виявлених недостовірних даних, що містяться у податковій декларації.
З огляду на вищевказане, контролюючий орган був позбавлений права приймати наказ про призначення позапланової виїзної перевірки платника податків посилаючись на вказану норму, за відсутності підстав визначених п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (не надання платником пояснень та їх документального підтвердження), що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.
Щодо доводів відповідача у відзиві з посиланням на п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, і наявність запитів податкового органу зроблених раніше, то суд зазначає що оскаржуваний наказ винесений саме на підставі п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.
Недотримання встановлених статтями 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.
Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, (ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Суд акцентує увагу на тому, що ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 . від 24.12.2018 року №1849-п.
Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідачем правомірність своїх дій не доведена, а позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу обґрунтовані, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 від 24.12.2018 року №1849-п.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова