Справа № 120/1854/20-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 травня 2020 р. Справа № 120/1854/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Вінницька транспортна компанія" про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 року через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (відповідач 1) та Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (відповідач 2), в якій позивач просить суд визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача 2, що виявилися у винесенні оскаржуваної постанови від 28.04.2020 року, не надсиланні документів ВП стягувачу на електронну скриньку, а також скасувати постанову у ВП № 61871461 про відкладення проведення виконавчих дій від 28.04.2020 року та стягнути з Держави Україна моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.04.2020 року державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на підставі його заяви від 16.04.2020 року та долученого до неї виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року № 120/799/20, відкрито виконавче провадження ВП № 61871461 щодо виконання судового рішення про зобов`язання КП «Вінницька транспортна компанія» вчинити дії. Однак, 30.04.2020 року через засоби поштового зв`язку ним отримано постанову відповідача 2 від 28.04.2020 року про відкладення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні. Позивач вважає, що така постанова не містить мотивів, з якої виходив боржник та з якими погодився державний виконавець, не достатньо обґрунтована та в ній не викладені обставини, що об`єктивно перешкоджають проведенню виконавчих дій. За таких обставин позивач вважає як дії відповідача 2 по винесенню такої постанови так і саму постанову про відкладення виконавчих дій протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Окрім того позивач вважає, що державний виконавець допустив протиправну бездіяльність щодо неналежного повідомлення його на власну електронну поштову скриньку про надходження до матеріалів виконавчого провадження документів від боржника, що є порушенням вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». Також позивач вважає, що відповідач 2 своїми протиправними рішенням, діями та бездіяльністю заподіяв йому моральну шкоду, яка ним оцінена в розмірі 100000 гривень, та яку позивач просить стягнути з Держави Україна в особі відповідача 2.

Ухвалою суду від 06.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Цією ж ухвалою суд в порядку ч. 2 ст. 49 КАС України залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Вінницька транспортна компанія".

Повідомлення учасників справи про розгляд справи, а також направлення позовної заяви та доданих до неї документів здійснено судом з особливостями, визначеними статтями 268, 269, 287 КАС України для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року судом залишено без задоволення заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

14.05.2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача 2 - Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому останній проти позову заперечує. Вказує на те, що постанова державного виконавця від 28.04.2020 року про відкладення проведення виконавчих дій у ВП №61871461 винесена у відповідності до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», а хибне твердження ОСОБА_1 , що ним не було отримано на електронну адресу вказаної постанови не може бути підставою для її скасування. Крім того відповідач зазначає про те, що усі документи виконавчого провадження доводились до відома ОСОБА_1 не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення рекомендованим листом та на електронну скриньку останнього, яка зазначена ним у заяві про відкриття виконавчого провадження, що відповідає положенням ст. 28 Закону «України «Про виконавче провадження». Також відповідач вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення моральної шкоди, яка не підтверджена жодними доказами. За наведених вище обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні даного позову.

Окрім того, у своєму відзиві відповідач 2 одночасно заявив клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, щодо залучення до участі у справі як співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, а також залучення Вінницької місцевої прокуратури в якості третьої особи на стороні відповідача.

За результатами розгляду таких клопотань, суд ухвалою від 15.05.2020 року відмовив у їх задоволенні.

Також 14.05.2020 року до суду засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву (які суд розцінює як письмові пояснення згідно ст. 165 КАС України) від третьої особи - КП «Вінницька транспортна компанія». Заперечуючи проти позову представник третьої особи зазначив, що викладені у позовній заяві доводи позивача є надуманими та безпідставними. Вказав на те, що причиною звернення до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій є обставини, які пов`язані із необхідністю роз`яснення судового рішення у справі № 120/799/20-а в частині його виконання, та яке з урахуванням внесених судом виправлень, про які третя особа дізналася 23.04.2020 року, вимагало надання часу для завершення судових процедур пов`язаних із розглядом заяви про роз`яснення судового рішення. За таких обставин третя особа вказує на те, що оскаржувана постанова державного виконавця є законною, а тому вважає, що підстав для її скасування не має. Також представник третьої особи вважає необґрунтовану вимогу позивача щодо відшкодування моральної шкоди. За таких обставин просить суд відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог.

Згідно частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши аргументи сторін, що викладені у письмових заявах по суті справи, встановив наступне.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.04.2020 року по справі № 120/799/20-а частково задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Комунальне підприємство "Вінницька транспортна компанія" безкоштовно надати ОСОБА_1 інформацію, що запитувалась згідно запиту від 14.02.2020 (отриманий 18.02.2020) в обсязі, що не перевищує перших 10 - ти сторінок.

В подальшому, за заявою ОСОБА_1 , ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року виправлено описку в рішенні суду від 01 квітня 2020 року у справі № 120/799/20-а, а саме доповнено резолютивну частину цього рішення абзацом четвертим такого змісту: "Рішення суду підлягає негайному виконанню".

У зв`язку з негайним виконанням судового рішення, судом 16.04.2020 року видано виконавчий лист у справі № 120/799/20-а.

Даний виконавчий документ разом із заявою про прийняття його до виконання від 16.04.2020 року ОСОБА_1 направив на адресу Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Постановою державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Макушинського Ю.І. від 21.04.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 61871461 щодо примусового виконання судового рішення у справі № 120/799/20-а. Цією постановою вказано на необхідність виконання боржником судового рішення протягом 3-ох робочих днів.

В той же час судом також встановлено, що копія ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року щодо внесення виправлення в рішення суду від 01.04.2020 року по справі № 120/799/20-а, яким допущення його до негайного виконання, отримана боржником 23.04.2020 року. В подальшому, отримавши 24.04.2020 року постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2020 року ВП № 61871461, боржник 27.04.2020 року (наступного робочого дня) звернувся до суду із заявою щодо роз`яснення судового рішення по справі № 120/799/20 в частині способу його виконання.

Цього ж дня - 27.04.2020 року боржник також звернувся і до державного виконавця з відповідною заявою щодо відкладення проведення виконавчих дій на строк до 10-ти робочих днів із підстав необхідності отримання роз`яснення порядку виконання судового рішення по справі № 120/799/20-а, без чого, на його думку, неможливо здійснити добровільне його виконання.

За результатами розгляду такої заяви та визнавши обґрунтованими викладені в ній доводи боржника, державним виконавцем на підставі статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» 28.04.2020 року винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій з приводу примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду по справі № 120/799/20 на строк до 12.05.2020 року. Копія вказаної постанови цього ж дня була направлена на адресу сторін виконавчого провадження.

На переконання позивача, постанова про відкладення проведення виконавчих дій від 28.04.2020 є необґрунтованою та не вмотивованою, у зв`язку з чим є незаконною, а дії відповідача щодо її прийняття - протиправними. Наведені підстави і спонукали позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності оскаржуваного рішення і дій органу державної виконавчої служби, суд керується такими мотивами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

Частиною 1 статті 1 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1ч. 1 ст. 3 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII)

Частиною 1 ст. 5 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) - ч. 6 ст. 26 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 63 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Порядок та умови відкладення проведення виконавчих дій регламентовано статтею 32 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII. Так, згідно даною нормою за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Тобто, зі змісту статті ст. 32 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII вбачається, що вказана норма не містить вичерпного переліку підстав, за наявності яких державний виконавець може відкласти проведення виконавчих дій. В той же час суд враховує, що відкладення виконавчих дій невід`ємно пов`язується з наявністю обставин, які не дозволяють стороні виконавчого провадження скористатися правами, передбаченими Законом України "Про виконавче провадження".

В даному випадку судом встановлено, що оскаржувана постанова про відкладення проведення виконавчих дій від 28.04.2020 року винесена державним виконавцем за заявою боржника, в якій останній мотивував причини неможливості добровільного виконання рішення суду тим, що таке рішення не мало відмітки про його негайне виконання. А оскільки ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 16.04.2020 року про виправлення описки, якою фактично допущено рішення суду від 01 квітня 2020 року у справі № 120/799/20-а до негайного виконання, отримана боржником 23.04.2020 року, тому при виконанні цього рішення виникло ускладнення, яке пов`язано з його незрозумілістю та неможливістю однозначно встановити, яким чином визначити «перші» сторінки запитуваної інформації не порушуючи цілісності такої інформації. Саме за наведених обставин боржник і звернувся 27.04.2020 року до суду щодо роз`яснення судового рішення у справі, про що також повідомив державного виконавця.

Надаючи оцінку таким обставинам суд вважає, що дійсно, бажання боржника - КП «Вінницька транспортна компанія» добровільно виконати рішення суду від 01.04.2020 року по справі №120/799/20, у зв`язку з внесенням до нього виправлень за ухвалою суду від 16.04.2020 року та допущення його до негайного виконання, потребувало роз`яснення його виконання. А тому такі обставини цілком обґрунтовано можуть вважатися достатніми для відкладення проведення виконавчих дій згідно статті 32 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

При цьому суд враховує, що необхідність відкладення виконавчих дій якраз і була зумовлена потребою забезпечення належного виконання судового рішення з боку боржника, а це, в свою чергу, безпосередньо має вплив на захист інтересів стягувача, для якого важливе повне виконання судового рішення в тому порядку, який встановив суд.

Отже, оскільки оскаржувана постанова винесена державним виконавцем за обґрунтованою заявою сторони виконавчого провадження з дотриманням вказаного вище 10-денного строку відкладення проведення виконавчих дій та приймаючи до уваги, що наведений у частині 1 статті 32 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII перелік підстав для відкладення проведення виконавчих дій не є вичерпним, суд вважає, що дії державного виконавця по винесенню такої постанови є законними, а тому і підстав для її скасування суд не вбачає.

Відносно іншої вимоги позивача в частині оскарження бездіяльності органу державної виконавчої служби щодо не надсилання документів виконавчого провадження (заяви боржника) на електронну скриньку стягувача, суд зважає на таке.

Загальний порядок надсилання документів виконавчого провадження визначено статтею 28 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Згідно частини першої вказаної статті копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як зазначено у частині 4 статті 28 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII на підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Змістовний аналіз положень статті 28 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII вказує на те, що викладені у ній норми першочергово покликані забезпечувати своєчасне інформування учасників виконавчого провадження про його перебіг та передбачають різні способи такого інформування, які об`єднані єдиною метою - забезпечити належне повідомлення та доведення документів виконавчого провадження до відома сторін виконавчого провадження.

При цьому, прямим обов`язком державного виконавця є направлення документів виконавчого провадження поштовим відправленням. В той же час абзац другий частини четвертої статті 28 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII містить положення, яке лише надає право (а не обов`язок) державного виконавця надсилати документи виконавчого провадження іншими каналами зв`язку.

В даному випадку суд враховує, що в розумінні статті 28 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII, документами виконавчого провадження є постанови виконавця та інші документи виконавчого провадження, що були створені виконавцем чи за його участі. При цьому саме поняття «матеріалів виконавчого провадження» є узагальнюючим та стосується всіх документів, які містяться у виконавчому провадженні (як тих, що створені виконавцем так і тих, що надані сторонами виконавчого провадження чи отримані від інших осіб).

Отже, у разі винесення виконавцем постанови про відкладення проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні, направленню сторонам виконавчого провадження підлягає саме постанова, як документ виконавчого провадження, а не заява боржника, на підставі якої така постанова була винесена.

Як свідчать матеріали справи, копії постанов державного виконавця у виконавчому провадження ВП 61871461 як про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2020 року так і про відкладення проведення виконавчих дій від 28.04.2020 року були доведені до відома ОСОБА_1 не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення шляхом направлення рекомендованим листом, а також в електронному вигляді на електронну скриньку позивача ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зазначена в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2020 року. Відповідні докази долучені відповідачем 2 до матеріалів справи.

За таких обставин суд доходить висновку, що при надсиланні документів виконавчого провадження стягувачу, державним виконавцем в повній мірі дотримані вимоги статті 28 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII, у зв`язку з чим жодної протиправної бездіяльності відповідачем 2 допущено не було.

В той же час суд звертає увагу, що направлення на електронну адресу позивача копії заяви боржника про відкладення проведення виконавчих дій, нормами статтей 28, 32 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII не передбачено. В даному випадку позивач не позбавлений можливості отримати такий документ згідно статті 19 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 12.11.2019 року в справі № 9901/337/19 та від 27.12.2019 року в справі № 344/17355/15-а.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. А тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки відповідно до наявних у матеріалах справи доказів відповідач 2 при винесені постанови про відкладення проведення виконавчих дій від 28.04.2020 року, а також направленні документів виконавчого провадження стягувачу діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині не має.

Щодо наступної вимоги позивача про стягнення з Держави Україна в особі Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) моральної шкоди в сумі 100000 гривень, то суд враховує, що відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Тобто, така вимога може бути задоволена адміністративним судом лише у випадку визнання судом протиправними рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, внаслідок яких позивачу було заподіяно шкоду.

А оскільки суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача 2 протиправності, а також правомірність прийнятої останнім постанови про відкладення проведення виконавчих дій від 28.04.2020 року, то, як наслідок, похідна вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн. також задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Оскільки ухвалою суду від 06.05.2020 року позивача звільнено від сплати судового збору, а витрат суб`єкта владних повноважень, передбачених ч. 2 ст. 139 КАС України, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 49, 72-77, 90, 99, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: Держава Україна в особі Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)( , місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 15А, м. Вінниця, 21050);

Відповідач 2: Центральний відділ Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)( , місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 15А, м. Вінниця, 21050);

Третя особа: Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія» (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 29, м. Вінниця, 21030).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович