Справа № 607/18012/14-а
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 607/18012/14-а пров. № А/857/1906/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Носа С.П., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року у справі № 607/18012/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Дзюбич В.Л.,

час ухвалення рішення 03.12.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 30.10.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі(правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області), третя особа без самостійних вимог- ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із 20.12.2011 року та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі здійснити перерахунок і виплату призначеної їй пенсії за період з 20.12.2011 року по 28.02.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.09.2013 року підтверджено наявність у неї стажу роботи, який дає право на отримання пенсії на пільгових умовах на підставі п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та зараховано до пільгового стажу роботи на ВАТ «Текстерно» періоди перебування у декретних відпустках по догляду за дитиною та на лікарняних. 30.01.2014 року за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі судом було роз`яснено зміст вказаної постанови суду та зазначено про те, що їй слід призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту подачі заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 04.03.2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії з моменту першого її звернення до УПФ в м. Тернополі, а саме з 20.12.2011 року. Листом від 17.03.2014 року УПФ у м. Тернополі відмовило їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 20.12.2011 року, мотивуючи це тим, що із належно оформленою заявою про призначення пільгової пенсії вона звернулась до відповідача лише 28.02.2013 року. Вказані дії відповідача є протиправними, оскільки листом УПФ в м. Тернополі від 26.12.2011 року підтверджується, що вона дійсно зверталась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 20.12.2011 року, однак тоді відповідач відмовив їй у призначенні пенсії, мотивуючи це відсутністю необхідного пільгового стажу, однак у добровільному порядку призначити їй пенсію з 20.12.2011 року та провести її перерахунок за період з 20.12.2011 року по 28.02.2013 року відповідач відмовляється. Із врахуванням вищенаведеного просить позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року у справі № 607/18012/14-а у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що УПФ в м. Тернополі, мотивуючи свою відмову у призначенні пенсії у 2011 році, казав що ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» не надало їм інформації про час перебування в декретній відпустці. Тобто апелянт зазначає, що не оскаржувала відмову УПФ в 2011 році по рекомендації працівників УПФ в м. Тернополі, тобто позивач вибрала саме такий спосіб захисту своїх прав.

Просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року у справі № 607/18012/14-а та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, отримавши у відповідь на свою заяву від 20.12.2011 року про призначення пенсії лист відповідача №1140/К-11 від 26.12.2011 року про відсутність у неї необхідного стажу для призначення пільгової пенсії за віком, з позовом про оскарження неправомірних дій Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, яке не ухвалило відповідного рішення про призначення чи відмову у призначенні їй пенсії на пільгових умовах та зарахування відповідних періодів роботи позивача до трудового стажу до суду не зверталась та пропустила законодавчо встановлений строк на подання адміністративного позову, суд приходить до переконання, що за вказаних обставин у відповідача не виникло відповідного правового обов`язку щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 20.12.2011 року, оскільки в даному випадку днем звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії на пільгових умовах слід вважати 28.02.2013 року, тобто день, коли вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії, поданою з дотриманням вимог, визначених Порядом №22-1, яка була в установленому порядку розглянута пенсійним органом.

При цьому суд першої інстанції також врахував те, що на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду від 19.08.2013 року, яка набрала законної сили, позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, починаючи з 28.02.2013 року, а тому вимоги ОСОБА_1 щодо повторного призначення їй пенсії, починаючи з 20.11.2011 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.08.2013 року у справі №607/7905/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 29.05.2014 року визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Тернопіль про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 на ВАТ «Текстерно» перебування у декретних відпустках по догляду за дитиною та перебування на лікарняних.

Як вбачається із зазначеної постанови суду, позивач ОСОБА_1 з 01.08.1977 року по 22.12.2003 року та з 17.05.2005 року по 12.10.2006 року працювала на посаді ткача ткацького цеху ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно», що підтверджується записами у трудовій книжці.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2011 року зобов`язано ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» зарахувати ОСОБА_1 у пільговий стаж роботи на посаді ткача ткацького цеху ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 08 грудня 1992 року по 31 березня 1995 року.

Рішенням комісії №29 від 09.04.2013 року Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії згідно п. «є» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з тим, що згідно довідки представленої ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» стаж роботи ОСОБА_1 на посаді ткача становить 14 років 2 місяці 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом при винесенні постанови від 19.08.2013 року встановлено, що посада ткача ткацького цеху ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» включена в список текстильних виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не мене 20 років. ОСОБА_1 досягла 50-річного віку та стаж її роботи ткача ткацького цеху відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об`єднання «Текстерно» становить понад 20 років, що дає їй право на отримання пільгової пенсії.

У відповідності до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.01.2014 року роз`яснено постанову суду від 19.08.2013 року та зазначено, що ОСОБА_1 слід призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту подачі нею заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У відповідь на звернення позивача від 04.03.2014 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з моменту звернення, а саме з 20.12.2011 року, Управління Пенсійного фонду в м. Тернополі листом за вих. №98/К-11 від 17.03.2014 року, повідомило, що ОСОБА_1 подала заяву та документи про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 28.02.2013 року. До заяви була додана довідка від 19.02.2013 року №04/93 про період роботи на ВАТ «Текстерно» на посаді ткалі 14 років 2 місяці 16 днів. У зв`язку із необхідністю спеціального стажу розпорядженням від 17.04.2013 року та протоколом №29 засідання комісії Управління пенсійного фонду України в м. Тернополі для розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.04.2013 року у призначенні пенсії було відмовлено. У відповідності до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.01.2014 року, якою роз`яснено постанову суду від 19.08.2013 року з врахуванням того, що заява про призначення пенсії, що відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення(перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року подана заявником 28.02.2013 року, пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 призначено з 28.02.2013 року. Щодо призначення пенсії з більш раннього строку, повідомлено, що 20.12.2011 року ОСОБА_1 подано звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян» щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та долучені копії паспорта, трудової книжки, свідоцтва про народження дочки та довідки від 22.12.2010 року №22 про період роботи на ВАТ «Текстерно» на посаді ткалі 5 років 5 днів. На вказане звернення 26.12.2011 року за вих. №1140/К-11надіслане роз`яснення щодо відсутності правових підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки стаж роботи на посаді ткалі становить 19 років 10 місяців, що недостатньо для призначення пенсії.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2014 року повторно роз`яснено постанову суду від 19.08.2013 року та зазначено, що ОСОБА_1 слід призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту подачі нею заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме з 20.12.2011 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 року ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.05.2014 року про роз`яснення постанови суду скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.08.2013 року.

В обґрунтування даної ухвали судом апеляційної інстанції зазначено, що при прийнятті постанови Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 19.08.2013 року предметом дослідження була заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 28.02.2013 року та відмова управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі у призначенні пенсії від 09.04.2013 року, тому, на думку суду, відсутні підстави для призначення пенсії позивачу з 20.12.2011 року. На виконання ухвали суду від 30.01.2014 року про роз`яснення судового рішення, ОСОБА_1 була призначена пенсія з моменту подачі нею заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тобто з 28.02.2013 року.

Не погодившись із відмовою відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.08.2013 року, починаючи з 20.12.2011 року та провести її перерахунок за період з 20.12.2011 року по 28.02.2013 року ОСОБА_1 30.10.2014 року звернулась до суду із вищевказаним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсії урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846(далі-Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 1.8. Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Згідно з п. 1.7 Порядку, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

За приписами пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Зазначеним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про призначення/перерахунок пенсії.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

У пункті 2.1 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п.4.2 Порядку№22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

-перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

-перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

-перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у

пенсійній справі.

Згідно пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 20.12.2011 року звернулась в Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі із заявою довільної форми, в якій просила переглянути її трудовий стаж у ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» та призначити їй пенсію на пільгових умовах, долучивши до вказаної заяви копії паспорта, трудової книжки, свідоцтва про народження дочки та довідки від 22.12.2010 року №22 про період роботи на ВАТ «Текстерно» на посаді ткалі 5 років 5 днів.

У відповідь на вказане звернення ОСОБА_1 відповідач листом за вих. №1140/К-11 від 26.12.2011 року роз`яснив позивачу про відсутність у неї відповідних правових підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із недостатністю трудового стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії.

Відповідне рішення про призначення чи відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії та відмову у зарахуванні відповідних періодів роботи позивача до стажу, який дає право на призначення пенсії у відповідності до п. «є» ст.13 до Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем за результатами розгляду заяви позивача від 20.12.2011 року відповідачем не приймалось, з тих підстав, що подана ОСОБА_1 заява, на думку пенсійного органу, за своєю формою та змістом не відповідала вимогам, передбаченим Порядком №22-1.

ОСОБА_1 , отримавши зазначену відповідь на своє звернення від 20.12.2011 року про призначення пенсії не оскаржила, до суду із адміністративним позовом на захист порушеного права не звернулась.

28.02.2013 року позивач повторно звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка була в установленому порядку зареєстрована та розглянута відповідачем і рішенням комісії №29 Управління Пенсійного фонду в м. Тернополі від 09.04.2013 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії згідно п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказану відмову пенсійного органу позивач в установленому порядку оскаржила до суду і постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2013 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 29.05.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, зобов`язавши відповідача призначити їй пенсію відповідно до п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 на ВАТ «Текстерно» перебування у декретних відпустках по догляду за дитиною та перебування на лікарняних.

На виконання зазначеного рішення суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 була призначена пенсія відповідно до п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту подачі нею заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тобто з 28.02.2013 року.

Відтак, колегія суддів зазначає, що предметом дослідження у адміністративній справі №607/7905/13-а була заява ОСОБА_1 від 28.02.2013 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та рішення Управління Пенсійного фонду в м. Тернополі №29 від 09.04.2013 року про відмову призначенні пільгової пенсії.

Посилання апелянта на рекомендації працівників УПФ в м. Тернополі не оскаржувати відмови, прийняту в 2011 році до уваги не приймаються, оскільки такі нічим не підтверджені та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року у справі № 607/18012/14-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 14.05.2020 року