Справа № 404/1262/20
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1262/20
Номер провадження 2-а/404/108/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, інспектора роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Юха Віталія Анатолійовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, інспектора роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Юха Віталія Анатолійовича, просив визнати неправомірними дії інспектора про накладення на нього адміністративного стягнення за неіснуюче порушення ПДР, визнати неправочинними дії Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДНЦ по відмові в його скарзі про скасування постанови та скасувати постанову серії ЕАК №2099682 від 12 лютого 2020 року.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 12 лютого 2020 року відносно позивача інспектором роти 2 батальйону 1 УПП в Кіровоградській області ДПП Юха Віталієм Анатолійовичем, складено постанову серії ЕАК №2099682 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно постанови, 12 лютого 2020 року о 20 год. 12 хв. в м. Кропивницькому по проспекту Університетському 16, водій керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 повернув ліворуч при вимкненому сигналі додаткової секції світлофору у напрямку вказаному її стрілкою, чим порушив п.п. 8.7.3 з ПДР України та чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказано, що 12 лютого 2020 року позивач їхав на своєму автомобілі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Університетському на зелений сигнал основного та додаткового світлофорів, які співпадали, повернув на перехресті ліворуч і поїхав на вул. Попова. Після чого був зупинений інспектором, який звинуватив в тому, що коли він повертав із проспекту Університетський наліво начебто не підкорився забороняю чому сигналу світлофора додаткової секції. Після чого інспектор склав постанову про порушення, яку не надав йому, а тільки повідомив, що якщо він не згоден з порушенням може звернутися до Управління патрульної поліції де нададуть вищевказану постанову.

14 лютого 2020 року позивач письмово звернувся до Управління патрульної поліції з заявою про отримання копії постанови.

Вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, а вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк, який не може перевищувати 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив, відповідно якого просив у задоволенні позову відмовити, а також носій інформації DVD-R, на якому міститься відеофіксація з місця адміністративного правопорушення, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор.

Представник Управління патрульної поліції в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 лютого 2020 року інспектором роти 2 батальйону 1 УПП в Кіровоградській області ДПП Юха Віталієм Анатолійовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2088682, в якій зазначено, що 12 лютого 2020 року о 20 год. 12 хв. в м. Кропивницькому по проспекту Університетському 16, позивач керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 повернув ліворуч при вимкненому сигналі додаткової секції світлофору у напрямку вказаному її стрілкою, чим порушив п.п. 8.7.3 з.

До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п. 8.7.3 (з) ПДР України вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування підчас руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів підчас виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що на ньому зафіксовано процес розгляду справи.

Тому, суд не вважає наданий відеозапис належним та допустимим доказом по справі. Разом з тим, відповідачем не було надано суду інших доказів на підтвердження своїх заперечень, які б підтверджували факт правомірності оскаржуваної постанови.

Суд також зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 27 лютого 2020 року в справі №344/4629/16-а.

Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-який технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, згідно вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог п. 8.7.3 (з) Правил дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідач жодного доказу щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови не надав.

Оскільки, відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Оскільки, відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позовної заяви, в частині визнання дій інспектора неправомірними, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, нормами КАС України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (незаконними), а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також, не підлягаю і задоволенню вимоги позивача щодо визнання неправочинними дій Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДНЦ по відмові в його скарзі про скасування постанови за відсутності належної обґрунтованості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Окрім того, в постанові від 18.03.2020 р. (провадження №11-1287апп18, справа № 543/775/17) Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13.12.2016р. (провадження № 21-1410а16) про те, що у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 р., у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем судовий збір сплачений не був, позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне з відповідача Управління патрульної поліції в Кіровоградській області стягнути за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 840,80 грн. на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, ст. 288, 289, 293 КУпАП; ст.ст. 72, 77, 246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, Інспектора роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Юха Віталія Анатолійовича про скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАК №2088682 від 12 лютого 2020 року інспектора роти 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Юха Віталія Анатолійовича про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 425 грн. за правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Ю. Бутусова, 22б) на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14.05.2020 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда