Справа № 200/13671/19-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 р. Справа№200/13671/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю

секретаря судового засідання Дьяченка Є.І.,

розглянув в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про визнання протиправною відмови в наданні державної допомоги при народженні дитини та зобов`язання призначити і здійснити виплату допомоги при народженні дитини,

встановив:

26 листопада 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області (далі - відповідач, УСЗН ВЦА м. Торецьк), надісланий на адресу суду 23 листопада 2019 року, в якому позивач просила:

- визнати протиправною відмову УСЗН ВЦА м. Торецьк у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати УСЗН ВЦА м. Торецьк призначити і здійснити виплату ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою від 04 листопада 2019 року (а.с. 1-3).

І. Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

29 листопада 2019 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі № 200/13671/19-а; задовольнив клопотання позивача та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву.

Цією ж ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору; вирішив відстрочити позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 768,40 грн до ухвалення рішення у справі.

Ухвалою від 29 листопада 2019 року суд відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач звернулася до суду з дотриманням строку, встановленого абз. 1 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Крім того, цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання позивача та витребував у відповідача письмові докази щодо предмета доказування у справі (а.с. 21-23).

27 грудня 2019 року суд постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 27 січня 2020 року (а.с. 40-41).

27 січня 2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24 лютого 2020 року (а.с. 52).

Про дату, час і місце проведення судового засідання учасники справи повідомлені з дотриманням вимог КАС України, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 62-63).

Учасники справи/їх представники у судове засідання не з`явилися.

Позивач просила суд розглянути справу за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві (а.с. 1-3).

Відповідач надав заяву про розгляд справи без участі його представника (а.с. 64)

Враховуючи, що участь у судовому засіданні є правом учасника справи, передбаченим п. 2 ч. 3 ст. 44 КАС України, а також відсутність встановлених ст. ст. 205, 223 КАС України підстав для відкладення розгляду справи, справа розглянута за відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що у листопаді 2019 року звернулася за призначенням державної допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак відповідач відмовив їй у цьому.

Позивач стверджує, що внаслідок проживання на тимчасово непідконтрольній органам влади території та через скрутне матеріальне становище об`єктивно не мала можливості своєчасно звернутися за призначенням відповідної державної допомоги.

Вважаючи рішення відповідача протиправним та таким, що порушує конституційне право її дитини на соціальний захист, позивач звернулася до суду з цим позовом (а.с. 1-3).

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що правомірно відмовив у призначенні допомоги при народженні дитини, оскільки за її призначенням ОСОБА_1 звернулася після спливу строку, визначеного Законом України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

З приводу аргументів позивача, які ґрунтуються на нормах міжнародного права у сфері захисту прав дитини, відповідач зазначає, що в даному випадку саме батьки дитини не виконали свого обов`язку щодо своєчасного звернення за призначенням державної допомоги, а пасивна поведінка позивача не може ставитись у провину державному органу.

Крім того, відповідач заперечує проти позовних вимог, покликаючись на те, що позивач просить призначити їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання» внесено зміни до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», яким виключено розділ ІV «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» (а.с. 27-29).

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Центрально-Міським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області 18 травня 2011 року (а.с. 4), реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (зворотній бік а.с. 4).

З 25 грудня 2002 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в її паспорті (зворотній бік а.с. 4).

25 квітня 2018 року у м. Горлівка, тобто на тимчасово непідконтрольній органам влади території, ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_2 .

Державна реєстрація народження дитини проведена 27 вересня 2018 року, про що Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складений актовий запис за № 400.

Ці обставини підтверджені свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області 27 вересня 2018 року (а.с. 6) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 27 вересня 2018 року № 7 (а.с. 7).

До листопада 2019 року ОСОБА_1 проживала у м. Горлівка.

У листопаді 2019 року позивач залишила своє постійне місце проживання на тимчасово непідконтрольній території та виїхала до м. Торецьк Донецької області (фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 набула статус внутрішньо переміщеної особи, про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1421- (а.с. 5).

Того ж дня статус внутрішньо переміщеної особи набув також її син ОСОБА_2 , що підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1421- (а.с. 8).

Відповідач - Управління соціального захисту населення Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області (ідентифікаційний код: 26000411, місцезнаходження: 85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Євгена Сєднева, буд. 1) зареєстроване як юридична особа 27 вересня 2000 року, про що 07 грудня 2006 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 000272; в стані припинення не перебуває (а.с. 20).

Дослідивши особову справу ОСОБА_1 (а.с. 31-38), суд встановив наступне.

04 листопада 2019 року позивач звернулася до УСЗН ВЦА м. Торецьк з первинною заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, якою просила призначити державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з заявою були подані такі документи: свідоцтво про народження ОСОБА_2 , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 36-38).

Ця заява зареєстрована в УСЗН ВЦА м. Торецьк 04 листопада 2019 року за № 2065 (а.с. 9, 34-35).

07 листопада 2019 року УСЗН ВЦА м. Торецьк прийняло рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми, згідно з яким ОСОБА_1 не має права на допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33).

Того ж дня УСЗН ВЦА м. Торецьк прийняло рішення про відмову в наданні державної допомоги, сутність якого полягала у тому, що відповідач вирішив не призначати ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини згідно зі ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (а.с. 31).

УСЗН ВЦА м. Торецьк направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відмову у наданні державної допомоги при народженні дитини від 07 листопада 2019 року № 08/3-03503 за адресою її фактичного проживання (а.с. 10, 32).

У відповідь на адвокатський запит УСЗН ВЦА м. Торецьк листом від 15 листопада 2019 року № 08вх.Р-751-5.1-6.2 повідомило, що позивачу відмовлено в призначення допомоги при народженні дитини на підставі ст. 11 Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», оскільки за призначенням цієї допомоги вона звернулася після спливу дванадцяти місяців з дня народження дитини (а.с. 11-12).

Ухвалою від 29 листопада 2019 року суд запропонував позивачу надати письмові пояснення із зазначенням причин, які завадили звернутися з заявою про призначення допомоги при народженні дитини в межах 12-місячного строку (а.с. 1-3).

Однак письмові пояснення позивача з цього питання на адресу суду не надходили.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

IV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Норми права, на які посилалися сторони, які не застосував суд, мотиви їх незастосування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Ст. 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист.

Охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, визначає Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402).

Охорона дитинства являє собою систему державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Ст. 8 Закону № 2402 гарантує право дитини на достатній життєвий рівень.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2402 кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

З метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх заміняють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України, що визначено ч. 1 ст. 13 Закону № 2402.

Закон України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон № 2811) відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2811 громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Ч. 5 ст. 1 Закону № 2811 визначено, що Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Види державної допомоги сім`ям з дітьми визначає ст. 3 Закону № 2811, одним із них є державна допомога при народженні дитини (п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 2811 всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що передбачено ч. 1 ст. 4 Закону № 2811.

Ч. 1 ст. 6 Закону № 2811 установлено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров`я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2811 документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення, що передбачено ч. 3 ст. 6 Закону № 2811.

Допомога при народженні дитини регламентована розділом ІІІ Закону № 2811, який визначає право на цю допомогу, умови її призначення та її розмір.

Право на допомогу при народженні дитини передбачає ст. 10 Закону № 2811.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2811 допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Умови призначення допомоги при народженні дитини визначені ст. 11 Закону № 2811.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 2811 допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Даний перелік документів є вичерпним, що визначено ч. ч. 2-3 ст. 11 Закону № 2811.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону № 2811 орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

Згідно з приписами ч. 6 ст. 11 Закону № 2811 допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Зазначені вище норми Закону № 2811 кореспондують положенням пп. 2 п. 1, п. п. 2, 10-12 Порядку № 1751.

Таким чином, звернення за призначенням допомоги при народженні дитини впродовж дванадцяти місяців з дня її народження є однією з умов призначення такої допомоги (ч. 6 ст. 11 Закону № 2811, п. 12 Порядку № 1751.

Водночас суд відзначає, що при вирішенні публічно-правового спору, що виник між сторонами, слід врахувати таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як було зазначено вище, право на соціальний захист гарантовано Конституцією України.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706) Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 Закону № 1706 Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

Застосувавши наведені вище правові норми до спірних правовідносин, суд дійшов таких висновків.

Позивач та її дитина є громадянами України, мають такі ж конституційні права як і інші громадяни України.

Конституційне право на соціальний захист, в тому числі право на отримання державної допомоги при народженні дитини, не може підлягати обмеженню за ознакою місця проживання (перебування) особи.

Право на отримання державної допомоги при народженні дитини є безперечним, забезпечення реалізації цього права становить суть зобов`язань, взятих на себе державою.

Допомога при народженні дитини за своєю сутністю є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одного з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, має наслідком порушення інтересів дитини (зокрема в частині її належного матеріального забезпечення).

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16-а, від 02 жовтня 2018 року у справі № 495/3711/17, від 05 вересня 2018 року у справі № 223/859/16-а, від 24 квітня 2019 року у справі № 462/431/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 226/1056/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 220/2054/16-а, від 03 жовтня 2019 року у справі № 226/1177/17 тощо.

З наведених вище міркувань суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не має права на державну допомогу при народженні дитини через пасивну поведінку батьків дитини та невиконання ними обов`язку щодо своєчасного звернення за призначенням такої допомоги.

Позивач просить суд визнати протиправною відмову УСЗН ВЦА м. Торецьк у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 УСЗН ВЦА м. Торецьк прийняло рішення від 07 листопада 2019 року про призначення допомоги сім`ям з дітьми, згідно з яким ОСОБА_1 не має права на допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; а також рішення від 07 листопада 2019 року про відмову в наданні державної допомоги.

Отже, правові наслідки для позивача створюють саме ці рішення відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені фактичні обставини, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України з метою ефективного захисту прав позивача, виходячи з інтересів її дитини, суд дійшов висновку, що рішення УСЗН ВЦА м. Торецьк від 07 листопада 2019 року про призначення допомоги сім`ям з дітьми, згідно з яким ОСОБА_1 не має права на державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про відмову в наданні державної допомоги, підлягають визнанню протиправними.

Висновок про протиправність рішень УСЗН ВЦА м. Торецьк від 07 листопада 2019 року ґрунтується на тому, що вони не відповідають таким критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, як обґрунтованість, добросовісність, запобігання дискримінації та пропорційність.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини з об`єктивних, незалежних від її волі причин. Суд також враховує, що за призначенням допомоги при народженні дитини позивач звернулася в той же день, коли вона і її дитина набули статус внутрішньо переміщених осіб.

Визнання протиправними рішень УСЗН ВЦА м. Торецьк від 07 листопада 2019 року охоплює позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови УСЗН ВЦА м. Торецьк у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Порушене право підлягає поновленню шляхом скасування рішень УСЗН ВЦА м. Торецьк від 07 листопада 2019 року, які суд визнав протиправним, та зобов`язання УСЗН ВЦА м. Торецьк призначити і виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою від 04 листопада 2019 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд відхиляє аргументи відповідача щодо відсутності правових підстав для призначення позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки спірні правовідносини виникли щодо іншого виду державної допомоги, а саме допомоги при народженні дитини.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір позивачем не сплачений.

Ухвалою від 28 жовтня 2019 року суд задовольнив клопотання позивача та відстрочив їй сплату судового збору у сумі 768,40 грн за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на те, що позов задоволено, судовий збір у сумі 768,40 грн підлягає стягненню на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань УСЗН ВЦА м. Торецьк.

Щодо заяви відповідача про звільнення його від судових витрат суд зазначає, що чинне законодавство України не передбачає такої підстави для звільнення від судових витрат як обмежене бюджетне фінансування суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області (ідентифікаційний код: 26000411, місцезнаходження: 85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Євгена Сєднева, буд. 1) про визнання протиправною відмови в наданні державної допомоги при народженні дитини та зобов`язання призначити і здійснити виплату допомоги при народженні дитини - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 07 листопада 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 не має права на допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про відмову в наданні державної допомоги від 07 листопада 2019 року.

4. Зобов`язати Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області призначити і виплатити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її заявою від 04 листопада 2019 року.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області (ідентифікаційний код: 26000411, місцезнаходження: 85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Євгена Сєднева, буд. 1) на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030160) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 04 березня 2020 року.

Суддя Т.О. Кравченко