Справа № 826/16392/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м. Київ № 826/16392/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інвестком"
до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестком» (далі - позивач та/або ТОВ «Інвестком») з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач та/або контролюючий орган) та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.07.2018 року №9 форми «Р», прийняте Офісом великих платників податків ДФС;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.07.2018 року № форми «Р», прийняте Офісом великих платників податків ДФС.

Як вбачається з матеріалів справи мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що висновки контролюючого органу є помилковими, у зв`язку із невірним трактуванням відповідачем Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Митного тарифу України, з урахуванням Пояснень до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД Митного тарифу України, приміток до розділів та характеристик товарів, з огляду на що, прийняті Офісом великих платників податків ДФС податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Окрім зазначеного ТОВ «Інвестком» посилається на те, що документальна невиїзна перевірка в цілому здійснена відповідачем за відсутністю правових підстав, а, отже, незаконно.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній наполягає на правомірності прийнятих ним рішень та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Разом з цим, у відзиві на позову заяву контролюючий орган посилається на лист ДФС України від 06.03.2018 року №6784/7/99-99-14-04-02-17 «Для вжиття заходів».

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній зазначає, що відповідно до технічних характеристик та функціональних можливостей льодогенератор Gorenje IMC 1200В (ІСМ 1201) відноситься до «Іншого холодильного обладнання компресійного типу» в розумінні Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 року №401 та не може бути віднесений до товарної групи 8509. Також, ТОВ «Інвестком» вказало, що лист ДФС України від 06.03.2018 року №6784/7/99-99-14-04-02-17 «Для вжиття заходів» стосується іншого льодогенератора.

Надалі, представником відповідача подано заперечення, де він зазначив, що з огляду на розміри льодогенератора Gorenje IMC 1200В (ІСМ 1201) 24.4х31.5х37.3 см., вагу - 9.7 кг., він, у відповідності до положень правила 1 ОПІ, приміток 1 (f) відноситься до товарної групи 85 УКТ ЗЕД.

Між тим, 04.02.2020 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення по справі.

Справа вирішується на підставі наявних в ній документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ТОВ «Інвестком» та Компанією «GORENJE d.d.» (Веленіє, Словенія) укладено контракт на поставку товарів від 01.10.2014 №GOR-UKR 059/14, відповідно до якого ТОВ «Інвестком» придбаває у Компанії «GORENJE d.d.» та продає на території України побутову техніку, електроніку, засоби зв`язку і супутні товари під торговою маркою «GORENJE».

На виконання умов контракту позивачем подано до ВМО-1 митного поста М/П «Західний» Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію від 05.12.2018 №UA100010/2018/159477 для митного оформлення товару та проходження всіх митних формальностей.

Відповідно до електронної митної декларації від 21.05.2018 №UA100010/2018/13438, позивачем заявлено до митного декларування товар №6, а саме: «Холодильне та морозильне обладнання, льодогенератор потужністю 120Вт, продуктивністю 12 кг льоду на добу: ІМС 1200 В (ІМС1201)- 4 шт.; торгівельна марка: «GORENJE», виробник «GORENJE d.d», на заводі: Donlim Weili Electrical Appliannces Co.Ltd, країна виробництва: CN» та класифіковано за товарним кодом згідно з УКТ ЗЕД (графа 33 електронної митної декларації).

При експорті товару з Республіки Словенія на указаний товар митним органом ЄС оформлено митну електронну декларацію від 17.05.2018 року MRN 18SІ9930, відповідно до якої товар №7, назва якого визначена як «LEDOMAT IMC 12000B GOR», класифіковано відправником Gorenje gospodijski aparati d.d. за Tarifna oznaka аналог товарної категорії/перші вісім знаків/УКТ ЗЕД) у графі 33 за митним кодом 84186900, що характеризує товар як «Інше холодильне або морозильне обладнання, електричне або інших типів» згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 0%).

З метою проходження митних формальностей та підтвердження правильності класифікації товару за УКТ ЗЕД декларантом позивача надано митному органу копії документів, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації, а саме: контракт від 01.10.2014 року, інвойс від 17.05.2018 року (№), пакувальний лист (№, Customers №549620), міжнародну товарно-транспорту накладну CMR №499659 від 17.05.2018 року, експертну декларацію від 17.05.2018 року (Evropska Skupnost MRN 18SI9930), декларацію про відповідність ТОВ «Гореніє» UA.TR.061.D.02105-17 від 28.07.2017 року, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 19.05.2016 року №05.03.02-03/1710, додаткову угоду від 23.10.2014 року №1 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 24.12.2015 року №10 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 14.03.2016 року №12 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 03.06.2016 року №13 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 20.02.2017 року №15 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 05.06.2017 року №16 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 05.07.2017 року №17 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 01.09.2017 року №18 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 02.01.2018 року №19 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 06.05.2015 року №3 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 20.04.2015 року №4 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 22.06.2015 року №6 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 02.11.2015 року №7 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 02.12.2017 року №8 до контракту №GOR-UKR 059/14; додаткову угоду від 04.12.2015 року №9 до контракту №GOR-UKR 059/14 та інші документи.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, наказу Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком» з питань правильності класифікації згідно із УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення за митною декларацією від 21.05.2018 року №UA100010/2018/134138, за наслідком якої складено акт від 12.06.2018 року №н/22/18/28-10-14-09/ (далі - акт перевірки).

Відповідно до висновків акту перевірки в ході її проведення встановлено наступні порушення:

- Закону України від 19.09.2013 № 584-VІІ «Про митний тариф України», підпункту г) пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, щодо невірної класифікації товарів (замість товарної підкатегорїї 8509 80 00 00 - ставка ввізного мита - 10%, застосована товарна підкатегорія 8418 69 00 90 - ставка ввізного мита - 0%), що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 4962,80 грн., в тому числі:

Номер митної декларації дата мито, грн.

UA100010/2018/134138 21.05.2018 4962,8

- пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1. статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на суму ввізного мита, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 992,56 грн., в тому числі:

Номер митної декларації дата ПДВ, грн.

UA100010/2018/134138 21.05.2018 992,56

В результаті вищевказаних порушень та відповідно до пункту 187.1 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, статті 278, пункту 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України ТОВ «Інвестком» було занижено податкові зобов`язання на суму - 5954,1 грн., з них:

- по ввізному миту - на суму 4962,80 грн.;

- По ПДВ - на суму 992,56 грн.

Тут і надалі висновки акту перевірки.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано заперечення, за наслідком розгляду яких листом від 04.07.2018 року №28543/10/28-10-14-09-13 відповідач повідомив ТОВ «Інвестком» про залишення висновків акту перевірки без змін.

В подальшому, на підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 06.07.2018 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання за податковими зобов`язаннями у розмірі 4962,802 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 2481,40 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1);

- податкове повідомлення-рішення від 06.07.2018 року №, яким ТОВ «Інвестком» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, ввезених на територію України суб`єктами господарювання я за податковими зобов`язаннями у розмірі 992,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 496,28 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2).

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно частини 1 статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів (далі - МК України).

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 2 МК України).

Частиною 1 статті 351 МК України визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

В контексті приписів частини 2 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно приписів частин 3, 4 9 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Оформлення результатів невиїзної документальної перевірки здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом.

Приписи статті 354 МК України встановлюють наступне.

Результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка.

Акт (довідка) про результати перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органу доходів і зборів, які проводили перевірку, та реєструється в органі доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку. Такий акт (довідка) після реєстрації в органі доходів і зборів протягом трьох робочих днів вручається для підписання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі чи надсилається підприємству в порядку, встановленому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом.

Керівник підприємства, що перевірялося, або уповноважена ним особа протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта (довідки), зобов`язані повернути органу доходів і зборів підписаний примірник акта (довідки). Другий примірник акта (довідки) залишається на підприємстві.

У разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, вони зобов`язані підписати акт або довідку з запереченнями, які вони мають право подати протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта або довідки. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення розглядаються органом доходів і зборів протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у порядку, визначеному Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право брати участь у розгляді заперечень. Про своє бажання взяти участь у розгляді заперечень ці особи зазначають у запереченнях.

Якщо керівник підприємства або уповноважена ним особа виявили бажання взяти участь у розгляді заперечень до акта або довідки про результати перевірки, орган доходів і зборів зобов`язаний повідомити зазначених осіб про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається керівнику підприємства або уповноваженій ним особі не пізніше наступного робочого дня з дня отримання заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов`язки, у розгляді заперечень підприємства до акта або довідки про результати перевірки є обов`язковою.

Рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

Доводи стосовно незгоди з рішеннями органу доходів і зборів щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування викладаються підприємством під час апеляційного оскарження податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошового зобов`язання, винесених за результатами документальної перевірки, у порядку, передбаченому статтею 56 Податкового кодексу України.

Як зазначено в акті перевірки «позивачем за митною декларацією від 21.05.2018 року №UA100010/2018/13438 ввезено товар «Обладнання морозильне для виготовлення льоду, льодогенератор, на об`єм води 2,2 л, потужністю 120 Вт: ІМС 1200 В (ІСМ1201); Торгівельна марка - «Gorenje» та задекларовано за кодом 8418 69 00 90 (ставка ввізного мита - 0%).

Висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем визначення коду УКТ ЗЕД при ввезенні вищевказаного товару базується на тому, що з урахуванням положень правила 1 ОПІ, приміток 1 (f) до товарної групи 84 УКТ ЗЕД, 3 до товарної групи 85 УКТ ЗЕД, пояснень до товарної позиції 8509 УКТ ЗЕД, класифікація товару «Холодильне та морозильне обладнання, льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ 1201)...» має здійснюватися у товарній підкатегорії 8509 80 00 00 УКТ' ЗЕД, так як вони використовуються в побуті та їх маса становить менше 20 кг.

Також, як зазначено в акті перевірки даний висновок базується на досліджених у процесі перевірки документах, у тому числі тих, які містять відомості необхідні для класифікації товару «Холодильне та морозильне обладнання, льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ 1201)...» згідно із УКТ ЗЕД, з урахуванням інформації зазначеної у графі 31 МД та у відповідності до вимог Закону України від 19.09.2013 року №584-VII «Про Митний тариф України» та Пояснень до УКТ ЗЕД.

Вищезазначена позиція, щодо класифікації зазначених товарів узгоджується з позицією ДФС України (лист від 06.03.2018 року №6784/7/99-99-14- 04-02-17).».

Суд проаналізувавши матеріали справи не може погодитись із наведеними доводами контролюючого органу мотивуючи це наступним.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 05.04.2001 року №2371-ІІІ «Про Митний тариф України» та Законом України від 19.09.2013 року №584-VІІ «Про Митний тариф України», з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД та визначальних для класифікації характеристик товару.

Положеннями Основних правил інтерпретації УКТЗЕД (додаток до Закону України «Про Митний тариф України») визначено чотири визначальних правила класифікації товарів в УКТЗЕД:

Правило 1:

Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій (перші чотири знаки) і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

Правило 2:

а) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Правило 3 (у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій):

a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше

порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(с) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або З (Ь), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Правило 4:

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

З вказаного слідує, що згідно положень правил інтерпретації УКТ ЗКД, визначальною характеристикою для класифікації товарів за кодом УКТ ЗЕД є їх основні властивості, тобто характері для товару якості та ознаки.

Відповідно до інструкції до льодогенератора «Gorenje ІМС 1200В (ІСМ1201), розміщеної на офіційному сайті Компанії «Gorenje» за посиланням https://www.gorenje.ua/uk/products/small-household-appliances/icemakers/ims1200b/559065, вбачається, що зазначений льодогенератор складається: з задньої стінки, передньої панелі, резервуару для води, випарника, вихтовхувальної пластини, датчика кількості льоду, прозорої кришки, кошика для льоду, резервуара для води, фільтра, водозливної заглушки, компресора, шнура живлення, панелі керування.

Відповідно до його функціональних характеристик льодогенератор «Gorenje ІМС 1200В (ІСМ1201) це - обладнання, яке, працюючи від електромережі, виготовляє лід заморожуванням води за рахунок здатності виробу у режимі безперервної роботи підтримувати низьку температуру (біля 0 градусів С і нижче) на активному охолоджувальному елементі, тип холодоагенту R600a.

Основними частинами льодогенератора «Gorenje ІМС 1200В (ІСМ1201)» є компресор, який подає газ під тиском, конденсатор або зріджувач, де газ охолоджується і перетворюється в рідину та випарник, де конденсований холодоагент (охолоджувач), тип якого R600a, швидко випаровується і поглинає тепло. Це відносить даний льодогенератор за його функціональними характеристиками до холодильного обладнання компресійного типу, де за рахунок роботи компресора рідина з резервуара передається до випарника холодильного агрегату, де вода конденсується на холодних стінках та утворюється лід, який потім зберігається у кошику для льоду.

З наведеного слідує, що льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ1201) TM «Goreje» є багатокомпонентним технічно складним виробом, який призначений для одночасного виконання двох функцій: охолодження (заморожування) води, що потрапляє у випарник, до стану льоду та зберігання кусочків льоду, що потрапляють в спеціальний бункер, в охолоджуваному стані.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 року №584-VII (далі - Закон №584-VII) митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 року №401 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - Пояснення до УКТ ЗЕД).

Згідно розділу VII. Функціональні блоки (Примітка 4 до цього розділу) Пояснень УКТ ЗЕД ця примітка застосовується, коли машина (включаючи комбінацію машин) складається з окремих компонентів, які призначені для спільного виконання чітко визначеної функції, охопленою однією з товарних позицій групи 84 або, більш часто, групи 85. Тоді це єдине ціле повинне включатися до товарної позиції, що відповідає цій функції, незалежно від того, чи розташовані ці компоненти (для зручності або за іншими причинами) окремо чи з`єднані трубопроводами (по яких тече повітря, стиснутий газ, олива та ін.), трансмісійними пристроями, електричними кабелями чи іншими пристроями.

Для цілей цієї примітки вираз "призначені для спільного виконання чітко визначеної функції" стосується лише тих машин і комбінацій машин, які необхідні для виконання функції, специфічної для функціонального блоку в цілому, і тому не містить у собі машини чи пристрої, що виконують допоміжні функції і не впливають на функції системи в цілому.

Холодильне обладнання, що складається з компонентів, які не складені разом для утворення єдиного цілого, а з`єднані трубопроводами, по яких циркулює холодоагент (товарна позиція 8418).

Відповідно до пояснень до товарної позиції 8415 до неї не входять холодильні установки, розраховані на підтримку температури нижче 0 С в закритих камерах (наприклад, трейлерів, вантажних машин або контейнерів) і які мають опалювальну систему для підвищення температури в камері у встановлених межах, якщо температура зовнішнього повітря дуже низька. Це обладнання включається до товарної позиції 8418 як рефрижераторне або морозильне обладнання, в якому нагрівальні функції мають другорядне значення стосовно основної функції - зберегти швидкопсувні продукти охолодженими під час перевезення.

Між тим, згідно пояснень до товарної позиції 8418 «(I) Холодильники, морозильники та інше холодильне чи морозильне обладнання» холодильники та холодильні установки цієї товарної позиції є переважно машинами або складаннями агрегатів, здатними в режимі безперервної роботи підтримувати низьку температуру (біля 0 C і нижче) на активному охолоджувальному елементі за допомогою абсорбції прихованої теплоти випарювання скраплених газів (наприклад, аміак, галогеновані вуглеводні), летких рідин або у випадку деяких суднових холодильників - води.

Інструкція з експлуатації льодогенератора ІМС 1200 В (ІСМ1201) TM «Goreje» дає суду підстави стверджувати, що визначальною ознакою даного товару є здатність підтримувати низьку температуру (біля 0 C і нижче) на активному охолоджувальному елементі, з огляду на що, останній підпадає під визначенням, що наведене у поясненнях до товарної позиції 8418 «(I) Холодильники, морозильники та інше холодильне чи морозильне обладнання».

В той же час, контролюючий орган при визначені коду згідно із УКТ ЗЕД 8509 80 00 00 керувався приміткою 1 (f) до товарної групи 84 УКТ ЗЕД.

Згідно примітки 1 (f) до товарної групи 84 УКТ ЗЕД Закону №584-VII група 84 «Реактори, ядерні котли, машини, обладнання і механічні пристрої; їх частини» не включає електромеханічні побутові машини товарної позиції 8509.

Аналогічна примітка міститься і в поясненнях до УКТ ЗЕД.

Відповідно до пункту 3 товарної групи 85 УКТ ЗЕД Закону №584-VII до товарної позиції 8509 включаються лише ті електромеханічні машини, що використовуються, як правило, у побуті: (a) натирачі підлоги, подрібнювачі харчових продуктів, міксери, соковижималки для фруктів або овочів, з будь-якою вагою; (b) інші апарати максимальною масою до 20 кг. Однак до цієї товарної позиції не включаються вентилятори або вентиляційні чи рециркуляційні витяжні шафи з вмонтованим вентилятором, з фільтрами або без них (товарна позиція 8414), центрифуги для сушіння білизни (товарна позиція 8421), машини для миття посуду (товарна позиція 8422), машини пральні побутові (товарна позиція 8450), валкові або інші машини для прасування (товарна позиція 8420 або 8451), машини швейні (товарна позиція 8452), ножиці електричні (товарна позиція 8467), а також електронагрівальні прилади (товарна позиція 8516).

Суд не може погодитися із твердженням контролюючого органу про безумовну класифікацію ним товару льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ1201) TM «Goreje» за кодом УКТ ЗЕД 8509 80 00 00, оскільки до цієї підгрупи відноситься, подрібнювачі харчових продуктів, міксери, соковижималки для фруктів або овочів, з будь-якою вагою.

Така класифікація контролюючим органом товару льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ1201) TM «Goreje» не відповідає його основним властивостям, функціям та призначенням, а тому, першочергове застосування при визначення коду класифікації згідно із УКТ ЗЕД сфери використання товару та його ваги, з урахуванням наведеного, суд вважає помилковим.

Між тим, під час вирішення спору по суті суд враховує, що в матеріалах справи міститься висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 19.05.2016 року та декларація про відповідність від 28.07.2017 року №UA.TR.061D.02105-17, згідно яких льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ1201) TM «Goreje» відноситься до товарної позиції 8418 «холодильники, морозильники та інше холодильне обладнання або морозильне обладнання, електричне або інших типів».

Крім того, за правилами розділу XVI Закону №584-VII при класифікації за кодом УКТ ЗЕД до товарної позиції 8418 товари поділяються на:

- комбіновані холодильники-морозильники з окремими зовнішніми дверима (товарна підпозиція 8418 10);

- холодильники побутові (товарна підпозиція 8418 21 - компресійні, товарна підпозиція 8418 29 - інші (товарна підкатегорія 8418 29 00 00);

- морозильники типу «скриня» місткістю не більш як 800 л. ( товарна підпозиція 8418

30);

- морозильники типу «шафа» місткістю не більш як 900л. (товарна підпозиція 8418 40);

- меблі (камери, шафи, вітрини, прилавки та аналогічні меблі) для зберігання та демонстрації з вмонтованим холодильним або морозильним обладнанням (товарна підпозиція 8418 50);

- інше обладнання холодильне та морозильне (товарна підпозиція 8418 69, яка поділяється на інші для цивільної авіації - код товарної підкатегорії 8418 69 00 10 та інші - код товарної підкатегорії 8418 69 00 90.

Тобто, за найменуванням льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ1201) TM «Goreje» найбільш подібний до назви товарної підкатегорієї за кодом УКТ ЗЕД 8418 69 00 90 «інше обладнання холодильне та морозильне» товарної групи 8418 «холодильники, морозильники та інше холодильне або морозильне обладнання, електричне або інших типів.

При цьому заслуговує на увагу експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 07.08.2018 року №СК-53, відповідно до якого льодогенератор «Gorenje ІМС 1200В (ІСМ1201)» з електронним управлінням, призначений для виготовлення кубиків льоду із води, для приготування охолоджуючих напоїв, з допомогою фреонового холодильного агрегату, до складу якого входять: компресор, конденсатор, випарник (денна кількість льоду 12 кг, розмір кубиків льоду XL, швидкість приготування 9 хв., об`єм резервуара для води 2,2 л, маса 9,7 кг, споживана потужність 120 Вт, згідно з Основними правилами інтерпретації класифікації товарів відповідає коду - «Холодильники, морозильники та інше холодильне або морозильне обладнання, електричне або інших типів; теплові насоси, крім установок для кондиціонування повітря товарної позиції 8415; - інше обладнання холодильне та морозильне; теплові насоси; - інші; ----інші».

Більше того, згідно постанови Кабінету Міністрів України №231, якою затверджено Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - Постанова №231) льодогенератори відносяться до коду згідно УКТ ЗЕД 8418 69 00 90.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача в акті перевірки на лист Державної фіскальної служби України від 06.03.2018 року №6784/7/99-99-14-04-02-17, оскільки останній стосується іншого льодогенератора.

Наведене в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестком» обґрунтовано віднесено товар льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ1201) TM «Goreje» до товарної позиції УКТ ЗЕД 8418 «холодильники, морозильники та інше холодильне або морозильне обладнання, електричне або інших типів» і класифіковано його за товарною підкактегорією 8418 69 00 90 «інше обладнання холодильне та морозильне».

Крім цього, суд при вирішенні спору по суті враховує положення статті 69 МК України, якими встановлено наступне.

Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Слід зазначити, що матеріли адміністративної справи не містять в собі належних та допустимих доказів того, що в ході митного контролю митними органами або під час здійснення документальної невиїзної перевірки контролюючим органом у Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком» витребовувалися документи чи відомості про товар для підтвердження заявлених у митних деклараціях кодів товарів, зразків товарів та/або техніко-технологічної документації про них.

Відповідно до пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України (далі - ПК України) датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.

Згідно пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Згідно приписів частини 1 статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 290 МК України передбачено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України є для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.

Беручи до уваги те, що під час розгляду справи не встановлено обставин невірної класифікації Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестком» товару льодогенератор ІМС 1200 В (ІСМ1201) TM «Goreje» згідно із кодами УКТ ЗЕД та зважаючи на хибність висновків контролюючого органу щодо необхідності класифікації останніх за кодом УКТ ЗЕД 8509 80 00 00, суд вважає безпідставним висновок Офісу великих платників податків ДФС про заниження позивачем податкових зобов`язань з ввізного мита на загальну суму 4962,80 грн. та з ПДВ на суму 992,56 грн.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що спірні рішення не відповідають критеріям, які встановлені положеннями частини 2 статті 2 КАС України, з огляду на що наявні підстави для їх скасування.

Разом з цим з приводу доводів позивача в частині незаконності здійснення контролюючим органом перевірки суд зверне увагу на наступне.

Як зазначає ТОВ «Інвестком» в наказі від 29.05.2018 року №1000 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Інвестком»» відсутні посилання на наявність підстав для проведення такої перевірки.

Суд не може погодитись із наведеними твердженнями ТОВ «Інвестком» мотивуючи це наступним.

Так, в наказі від 29.05.2018 року №1000 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Інвестком»» міститься посилання на положення пункту 7 частини 1 статті 336, статті 345, пункту 1 частини 2 статті 351 МК України.

Пунктом 7 частини 1 статті 336 МК України визначено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно із пунктом 3 частини 3 статті 345 МК України митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів (п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України).

Аналіз зазначеного дає суду підстави дійти до висновку, що митний контроль здійснюється шляхом проведення документальних перевірок, у тому числі документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Як вже було вказано судом вище, наказ від 29.05.2018 року №1000 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Інвестком»» містить в собі посилання, зокрема, на положення пункту 1 частини 2 статті 351 МК України. Зазначена норма і є підставою для здійснення відповідної перевірки.

Слід вказати, що положення МК України не містить в собі обов`язку контролюючого органу у наказі на проведення перевірки деталізувати, які саме виявлені ознаки свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи.

Суд наголошує, що в наказі від 29.05.2018 року №1000 «Про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Інвестком»» вказано підстави проведення такої перевірки, а тому посилання позивача на порушення відповідачем положень МК України та наказу Державної фіскальної служби України від 12.10.2016 року №856 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведені та реалізації документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи» не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної адміністративної справи.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Таким чином, з огляду на приписи наведених правових норм процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що в ході розгляду справи відповідачем не наведено обставин, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком» (04112. М. Київ, вул. Дорогожицька, б. 1, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.07.2018 року №9 форми «Р», прийняте Офісом великих платників податків ДФС.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.07.2018 року № форми «Р», прийняте Офісом великих платників податків ДФС.

4. Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 11г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком» (04112. М. Київ, вул. Дорогожицька, б. 1, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева