Справа № 826/13228/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м. Київ № 826/13228/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Корпорації «Артеріум»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Корпорація «Артеріум» з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 04 червня 2018 року № , в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 42 693, 75 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вважає безпідставним складання Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби податкового повідомлення-рішення від 04 червня 2018 року № , оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення складене з порушенням норм чинного законодавства України за відсутності вини позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.08.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідачем надано відзив проти вказаного позову, в якому зазначає, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічними контрактами та встановлено порушення позивачем вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасне надходження валютних коштів.

Позивач надавав до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідач помилково наводить свій розрахунок, належно не обґрунтував його та не надав заперечень стосовно розрахунку позивача, у зв`язку з чим просить задовольнити позов.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 15 травня 2018 р. по 16 травня 2018 р. на підставі направлення № 505 від 15 травня 1018 р. та наказу від 14.05.2018 р. № 866, виданих Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс), фахівцем Офісу, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ;г.20, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України була проведена позапланова виїзна документальна перевірка Корпорації «Артеріум», ідентифікаційний код 33406813 (далі - Корпорація) з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за контрактами від 2.06.2015 p. № ЕХР-175/15, від 28.09.2016 p. № ЕХР- 205/16 та від 10.11.2016 p. № ЕХР- 110/16.

На підставі акту перевірки від 21.05.2018 р. № 1409/28-10-14-02/33406813 Офісом великих платників податків винесено податкове повідомлення-рішення: форми «С» від 04 червня 2018 року № про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства (ККБД 21081000) у розмірі 76 828,27 гривень.

З даним податковим повідомленням-рішенням Корпорація «Артеріум» не погодилась і подала Скаргу до відповідача від 14.06.2018 року.

09.08.2018 року на адресу позивача надійшло Рішення про результати розгляду скарги за № 25935/6/99.99.11.01.02.25 від 08.08.2018 p., в якому ДФС не погодилась з позицією Корпорації «Артеріум» та залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 04 червня 2018 року № .

Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно з частиною третьою статті 1 вказаного Закону Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Таким чином, хоча частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено строки зарахування виручки резидентів у іноземній валюті на їх валютні рахунки в уповноважених банках за експортними контрактами, водночас частиною третьою вказаної статті Національному банку України надано право на строк до шести місяців запроваджувати інші строки.

Відповідно до положень пункту 1 постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 20.11.2014 № 724, від 01.12.2014 № 758, від 03.03.2015 № 160, від 03.06.2015 № 354, від 03.09.2015 №581, від 04.12.2015 № 863, від 03.03.2016 № 140, від 07.06.2016 № 342 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що частиною третьою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» прямо передбачено право Національного банку України на строк до шести місяців запроваджувати інші строки зарахування виручки резидентів у іноземній валюті на їх валютні рахунки в уповноважених банках за експортними контрактами, ніж ті, що визначені частиною першою статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», відповідач правомірно керувався положення вказаних постанов Правління Національного банку України, якими встановлено, що він не має перевищувати 90 календарних днів.

Як свідчать обставини справи, резидентом було укладено експортні договори з:

нерезидентом - з нерезидентом LTD «All Express» від 10.11.2006 №ЕХР-210/16 про експорт медикаментів, на виконання умов якого резидентом було відвантажено товар на загальну суму 719982,40 дол. США, що засвідчено митними деклараціями від 29.11.2016 №627560 на суму 111025,65 дол. США, від 30.12.2016 №628228 на суму 241751,6 дол. США та від 14.07.2017 №624646 на суму 367205,15 дол. США.

Відповідно до ст. 1 Закону №185, з урахуванням п.1 постанов Правління Національного банку України від 14.09.2016 №386, 13.12.2016 №410 (із змінами та доповненнями) (далі - Постанови №386, №410), граничний строк надходження валютної виручки становив 06.07.2016, 19.11.2016, 29.03.2017, 29.04.2017 та 10.01.2018.

В акті перевірки зазначено, що у зв`язку з неможливістю виконання умов контракту від 10.11.2016 №ЕХР-210/16 Корпорація «Артеріум» 04.04.2018 звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості у сумі 241751,60 дол. США з нерезидента LTD «All Express».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.04.2017 №910/5564/17 позовну заяву скаржника прийнято до провадження. Рішенням суду від 11.09.2017, задоволено позов Корпорації «Артеріум».

Крім того в акті перевірки зазначено, що валютна виручка від нерезидента надійшла на загальну суму 719982,40 дол. США, згідно з платіжних документів від 22.03.2017 на суму 111025,65 дол. США, від 20.09.2017 на суму 241751,73 дол. США, від 04.01.2018 на суму 74380,00 дол. США, від 10.01.2018 на суму 65825,02 дол. США, від 10.01.2018 на суму 123000,00 дол. США та від 16.01.2018 на суму 104000,00 дол. США. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 104000,00 дол. США, кількість днів прострочення - 6 днів.

нерезидентом - Акціонерною компанією «Дорі-Дармон» від 28.09.2016 №ЕХР-205/16 про експорт медикаментів, на виконання умов якого резидентом було відвантажено товар на загальну суму 1340271,38 дол. США, що засвідчено МД від 18.10.2016 №626516 на суму 414617,0 дол. США, №626517 на суму 267526,70 дол. США, №626522 на суму 47250,0 дол. США, №626523 на суму 31500,00 дол. США, від 22.11.2016 №627360 на суму 184569,28 дол. США, від 30.12.2016 №628227 на суму 48736,80 дол. США, №628231 на суму 69048,00 дол. США, №628233 на суму 69300,00 дол. США, №628234 на суму 69123,60 дол. США, №628235 на суму 69300,00 дол. США, №628237 на суму 69300,00 дол. США.

Відповідно до ст. 1 Закону №185, з урахуванням п. 1 Постанов №386, №410, граничний строк надходження валютної виручки становив 06.07.2016, 19.11.2016, 15.02.2017, 22.03.2017 та 29.04.2017.

В акті перевірки зазначено, що у зв`язку з неможливістю виконання умов контракту Корпорація «Артеріум» звернулась до Господарського суду м. Києва з позовними заявами про стягнення заборгованості 07.02.2017 у сумі 414617,00 дол. США, 07.02.2017 у сумі 267526,70 дол. США, 07.02.2017 у сумі 47250,00 дол. США, 07.02.2017 у сумі 31500,00 дол. США. 14.03.2017 у сумі 184569,28 дол. США, 04.04.2017 у сумі 48736,80 дол. США, у сумі 69048,00 дол. США, 04.04.2017 у сумі 69300,00 дол. США, 04.04.2017 у сумі 69123,60 дол. США, 04.04.2017 у сумі 69300,00 дол. США, 04.04.2017 у сумі 69300,00 дол. США з нерезидента Акціонерної компанії «Дорі-Дармон».

Рішеннями господарського суду м. Києва від 27.02.2017, 16.11.2017. 07.08.2017, 27.11.2017, 30.05.2017, 11.09.2017, 03.10.2017, 21.09.2017, 21.09.2017, 22.06.2017, 04.10.2017 - задоволено позовні вимоги.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що валютна виручка від нерезидента надійшла на суму 31500,00 дол. США, згідно з платіжним документом від 07.06.2017.

Станом на 14.05.2018 (дата закінчення перевірки) по контракту від 28.09.2016 №ЕХР- 205/16 обліковується прострочена дебіторська заборгованість в сумі 1308771,38 дол. США.

нерезидентом - компанією ООО «Завод Медсинтез» від 12.06.2015 №ЕХР-175/15 про експорт лікарського засобу «L-Лизина єсцинат», на виконання умов якого резидентом було відвантажено товар на загальну суму 7070871,00 рос. Руб., що засвідчено в МД від 13.08.2015 №316492 на суму 3500000,00, від 31.08.2017 №625727 на суму 3570871,00 дол. США.

Відповідно до ст. 1 Закону 185, з урахуванням п.1 Постанов Правління національного банку України від 03.06.2015 №354, 13.12.2016 №410 (зі змінами та доповненнями) (далі - Постанови №354, №410), граничний строк надходження валютної виручки становив 11.11.2015 та 27.02.2018.

В акті перевірки зазначено, що валютна виручка від нерезидента надійшла на суму 117967,65 дол. США (по курсу Центрального банку Російської Федерації на день здійснення банківського переказу, відповідно до умов контракту) згідно платіжних документів від 16.11.2015 на суму 54128,79 дол. США (по курсу Центрального Банку Російської Федерації на день здійснення банківського переказу, відповідно до умов контракту) згідно платіжних документів від 16.11.2015 на суму 54128,79 дол. США, від 23.11.2015 на суму 223,03 дол. США та від 28.02.2018 на суму 63615,83 дол. CLLIA. Однак, з порушенням законодавчо встановленого строку по сумі 3485936,09 рос. руб., кількість днів прострочення - 5 днів, по сумі 14603,91 рос. руб. - 12 днів та по сумі 3570871,00 рос. руб. - 1 день.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення - рішення від 04.06.2018 № про застосування 76828,27 грн. штрафних санкцій у вигляді пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону №185 виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Статтею 4 Закону №185 передбачено, що порушення резидентами строків повернення валютної виручки або строків поставки товару, передбачених ст.ст.1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що у разі прийняття до розгляду судом. Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Згідно з п. 2.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 (далі - Інструкція) виручка резидентів (крім інвесторів (представництв іноземних інвесторів на території України) за угодами про розподіл продукції, контроль за своєчасністю розрахунків яких не здійснюється) підлягає зарахуванню на їх рахунки в банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати оформлення МД на продукцію, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг, прав інтелектуальної власності) - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

У разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в висновках) виручки за експортною операцією, товарів по імпорту виникає порушення законодавчо встановленого строку розрахунків. У цьому випадку банк інформує контролюючі органи про виявлені у звітному місяці факти порушень ненадходження в законодавчо встановлені строки товарів, згідно з п.5.9 розд.5 Інструкції, за формою визначеною додатком 2.

Разом з тим, банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього (пп. 2.3 п. 2 Інструкції).

Відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України рахунки за №2603 є розподільчими рахунками суб`єктів господарювання.

Згідно з п. 12 розд. ПІ Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління НБУ від 10.08.2005 №281 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.08.2005 за №950/11230, кошти в іноземній валюті, що надійшли на адресу клієнта-резидента (юридичної особи, фізичної особи, яка здійснює її підприємницьку діяльність без створення юридичної особи), згідно з нормативно-правовими актами Національного банку підлягають попередньому зарахуванню на розподільчий рахунок (крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку).

Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-111 переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. При цьому, відповідно до ст. 7 цього Закону, рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, є поточним рахунком).

Кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами згідно з абз.«а» пп. 5.3 п. 5 Інструкції' про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12.11.2003 №492, зараховуються на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб - резидентів через розподільні рахунки.

Оскільки розподільчі рахунки відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою правління Нацбанку України від 17.06.2004 №280 та зареєстрованої в Мін`юсті України 26.07.2004 за №919/9518, виконують суто технічну функцію (облік коштів, що підлягають розподілу або додатковому попередньому контролю, у тому числі сум коштів в іноземній валюті, що підлягають обов`язковому продажу), то датою надходження повернених коштів є дата зарахування іноземної валюти та гривневого еквіваленту, одержаного внаслідок обов`язкового продажу іноземної валюти, на поточні рахунки резидента. Аналогічна позиції викладена у листі Національного банку України від 05.12.2012 №29-209/12263.

Відтак, з огляду на підтвердження виконання всіх передбачених законодавством умов, суд дійшов висновку що порушення, зазначені в акті перевірки від 21.05.2018 №1409/28-10-14-02/33406813, є доведеними, а податкове повідомлення-рішення Офісу від 04.06.2018 за № прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахування аналізу всіх обставин справи, суд приходить до висновку про достатність підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Корпорації «Артеріум» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 139, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги)

Суддя І.А. Качур