Справа № 320/4107/20
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 травня 2020 року м.Київ №320/4107/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши заяву про забезпечення позову в межах позовної заяви ОСОБА_1 до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправним та скасування постанови,

у с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити виконавче провадження №61248403 про стягнення з нього виконавчого збору. Вимоги заяви мотивовані тим, що на даний час на виконанні у відповідача знаходиться виконавче провадження № 61248403, на підставі якого здійснюються виконавчі дії по стягненню з нього заробітної плати за виконання постанови Вишгородського районного суду Київської області щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 843 575, 38 грн.

В обґрунтування поданого клопотання заявник поклав твердження про те, що невжиття заходів забезпечення позовної заяви зробить неможливим виконання рішення суду у справі про скасування постанови від 03.12.2019, у разі задоволення його вимог.

Дослідивши матеріали заяви та подані документи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у її задоволенні, ураховуючи таке:

ОСОБА_1 до суду подана заява, в якій він просить визнати протиправною та скасувати постанову, винесену Вишгородським районним відділом ДВС ЦМУ Мінюсту України в м. Києві про стягнення виконавчого збору.

В матеріалах позовної заяви наявна лише незасвідчена у будь-який спосіб, неякісна та непридатна для читання ксерокопія постанови про стягнення виконавчого збору від 03.12.2019. Згідно відомостей цієї копії, оскаржувана постанова винесена на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області в цивільній справі №2-732/2011 з урахуванням наявного виконавчого листа №2-732/2011, тобто про стягнення боргу за кредитом. У постанові від 03.12.2019, яка є предметом оскарження позовної заяви, йдеться про зобов`язання стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 843 575,38 грн.

В той же час, до позову долучені ще чотири копії постанови у ВП №61248403 від 11.02.2020 про відкриття виконавчого провадження; щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 184 357,54 грн.; про звернення стягнення на заробітну плату та про повернення виконавчого документу стягувачу, жодна із яких заявником не оскаржується.

Відповідно до незасвідченої копії постанови у ВП 61248403 від 11.03.2020 ПАТ «МТБ Банк», виконавчий лист №2-732/2011 було повернуто за заявою стягувача без виконання. Копія постанови про звернення стягнення на заробітну плату подана у неналежному та не- придатному для читання вигляді.

Надаючи правової оцінки поданій заяві, суд звертає увагу на таке:

порядок забезпечення позову в адміністративній справі регламентовано положеннями ст.ст. 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Як визначено процесуальним законодавством, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача. Згідно частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Вказані підстави мають оціночний характер, тому вирішення питання забезпечення позову у кожному випадку повинно здійснюватися з урахуванням викладених у заяві обставин та наданих доказів. За приписами ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частина 2 ст. 151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи, ст.154 КАСУ. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою. Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд ураховує, що єдиним аргументом заяви є посилання ОСОБА_1 щодо можливості порушення його прав прийнятим відповідачем рішенням, однак, наведений та єдиний довід - неможливість виконання рішення суду, ґрунтуються на його суб`єктивному судженні та припущенні та не підтверджений будь-якими доказами про це.

На переконання суду, намір подання адміністративного позову про визнання протиправними певних дій та скасування рішення не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності дій чи рішень суб`єкта владних повноважень. Більш того, суд до доводу заявника, викладеного у заяві про забезпечення позову ставиться критично, оскільки оцінку вказаному рішенні відповідача можливо буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову. До того, ж суд звертає увагу, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату була винесена відповідачем 11.02.2020, отже на протязі 3-х місяців з позивача проводились стягнення і жодних дій щодо припинення такого стану речей він не вчиняв.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим. Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявників буде відновлено з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою жодними доказами, а вжиттям такого заходу забезпечення позову як зупинення стягнення фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті та встановлення обставин правомірності таких дій, дослідження доказів у судовому засіданні, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову, - відмовити.

Копію ухвали направити заявникові для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.