Справа № 460/2537/20
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2020 року м. Рівне №460/2537/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив суд :

1) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №407/03.18 від 06 березня 2020 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років.

2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату без обмеження граничного розміру пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України " Про прокуратуру" №1789-ХІІ ( в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Рівненської області №18-99 від 27 лютого 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 2002 році йому призначена пенсія за вислугу років, на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, в розмірі 90 % від суми заробітної плати. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури (набрала чинності 06.09.2017), зокрема, внесено зміни до постанови від 31 травня 2012 року №505, та підвищено заробітну плату за аналогічною посадою, з якої позивач був звільнений. З метою перерахунку раніше призначеної пенсії, позивачем отримана довідка прокуратури Рівненської області про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії від 27 лютого 2020 року № 18-99. В подальшому звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою, у якій просив провести перерахунок його пенсії в порядку, визначеному статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції, чинній станом на час призначення пенсії за вислугу років). Проте, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 "Про умови оплати праці прокурорів", зміна розміру посадових окладів працівників прокуратури не є підставою для перерахунку пенсії, оскільки перерахунок пенсії проводиться у разі зміни розмірів посадових окладів для працівників прокуратури після 13 грудня 2019 року, які є підставою для перерахунку пенсії за вислугу років. Позивач вважає рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправним та таким, що грубо порушує його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

29 квітня 2020 року у встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх тверджень зазначив, що статтею 86 Закону України Про прокуратуру передбачене пенсійне забезпечення працівників прокуратури. Відповідно до частини другої цієї статті пенсія обраховується в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. А тому позовні вимоги позивача щодо проведення його перерахунку виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати є неправомірними, оскільки на момент звернення із заявою, пенсії працівникам прокуратури обчислюється із розрахунку 60 відсотків. Відповідач вказав, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, - 13 грудня 2019 року. Натомість, з 13 грудня 2019 року підлягає застосуванню частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" у первинній редакції. Тому, призначені працівникам прокуратури пенсії можуть перераховуватися лише, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури за аналогічними посадами після 13 грудня 2019 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури внесено зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури. Таким чином, вказаною постановою передбачено порядок оплати праці працівникам органів прокуратури, а не порядок проведення перерахунку пенсій, призначених на умовах Закону України Про прокуратуру, тим більше після 13 грудня 2019 року. Наголосив також, що форма довідки, яку надав позивач не затверджена жодним нормативно-правовим актом. За наведених вище обставин, відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 2002 року позивач перебуває на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ в розмірі 90 % від суми заробітної плати. Вказане не заперечується учасниками справи згідно зі змістом заяв по суті.

27 лютого 2020 року прокуратурою Рівненської області позивачу видана довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, за № 18-99, згідно з якою розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 6 вересня 2017 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу становить 31375,64грн.(а.с.10).

06 березня 2020 року відповідачем, на заяву позивача від 04 березня 2020 року № 950, прийнято рішення № 407/03.18 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яке обґрунтоване тим, що згідно з частиною двадцятою статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, Кабінетом Міністрів України порядок та умови проведення перерахунку раніше призначених пенсій працівника органів прокуратури не визначено. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами, визнані неконституційними. А тому перерахунок пенсії за зверненнями здійснюється особам, у яких право на перерахунок виникає після 13 грудня 2019 року. Отже, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам після 13 грудня 2019 року. При цьому, зазначено, що пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці прокурорів" від 11 грудня 2019 року № 1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що визначені Законом України "Про прокуратуру". Враховуючи викладене, у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії за вислугу років, згідно з довідкою про заробітну плату від 28 лютого 2020 року № 18-137, оскільки перерахунок пенсії проводиться у разі зміни розмірів посадових окладів для працівників прокуратури після 13 грудня 2019 року(а.с.5-6).

Позивач, вважаючи рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

На дату призначення позивачу пенсії, питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ, частина перша якої встановлювала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам визначались частиною дванадцятою цієї статті, відповідно до якої обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Водночас, на виконання законодавчих змін жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

Крім того, 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII та на цій підставі втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15 грудня 2015 року.

Так, Закон № 1697, в редакції чинній, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, не містив аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій, у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Разом з цим, порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури урегульовано статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, відповідно до частини двадцятої якої (у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, Кабінетом Міністрів України не прийнято жодного нормативно-правового акта, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

При цьому суд зазначає, що 13 грудня 2019 року Конституційним Судом України прийнято рішення №7-р(ІІ)/2019 (далі - Рішення №7-р(ІІ)/2019) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним)(а.с.109-112).

Конституційний Суд зазначив, що до повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Конституційний Суд України констатує, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що "права делегування законодавчої функції парламентом іншому органу влади (у даному випадку Кабінету Міністрів України) Основним Законом України не передбачено. Таке делегування порушує вимоги Конституції України, згідно з якими органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України). До аналогічних висновків Конституційний Суд України дійшов у рішеннях від 9 жовтня 2008 року № 22-рп/2008, від 23 червня 2009 року № 15-рп/2009" (абзац другий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 травня 2010 року № 14-рп/2010).

Відтак, за результатами розгляду конституційної скарги Конституційний Суд вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційний Суд установив порядок виконання цього рішення, а саме:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.17 №2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

Таким чином, частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII з 13 грудня 2019 року не підлягає застосуванню в редакції, за якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Натомість з 13 грудня 2019 року підлягає застосуванню Рішення №7-р(ІІ)/2019 у порядку виконання якого зазначено, що Закон застосовується у первинній редакції, відповідно до якої призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Водночас суд звертає увагу, що норма закону, визнана Конституційним Судом України неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про її неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Суд враховує, що у пункті 2 резолютивної частини Рішення №7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, відповідні положення втратили чинність з 13 грудня 2019 року.

Окрім того, суд враховує, що за змістом ч. 1 статті 97 Закону України "Про Конституційний Суд України" Суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Як вище зазначалося, Конституційний Суд України у пункті 3 резолютивної частини Рішення №7-р(ІІ)/2019 установив такий порядок його виконання:

частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII, з 13 грудня 2019 року не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є порядок виконання Рішення №7-р(ІІ)/2019 згідно якого передбачено правові підстави для перерахунку пенсії зазначені у первісній редакції частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, а саме підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Проте, відповідачем не здійснений перерахунок пенсії позивача. Більше того, відповідач взагалі заперечує право позивача на такий перерахунок. Хоча, Конституційний Суд України у пункті 3 резолютивної частини Рішення №7-р(ІІ)/2019 установив порядок виконання такого рішення, у первинній редакції статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, де зазначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам.

Так, за змістом довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій № 18-99 виданої 27 лютого 2020 року прокуратурою Рівненської області, підвищення заробітної плати за відповідною (прирівняною) посадою ОСОБА_1 , прокуратура місцевої прокуратури, відбулося 06 вересня 2017 року, та з урахуванням усіх складових становить 31375,64грн.(а.с.10).

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність протиправної поведінки суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка виразилась у відмові здійснити перерахунок пенсії позивача, на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 27 лютого 2020 року № 18-99.

А тому, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення позовну вимогу про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 407/03.18 від 06 березня 2020 року, про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років.

При цьому, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 "Про умови оплати праці прокурорів", яка набула чинності 16 січня 2020 року, та згідно з якою були підвищені розміри посадових окладів працівників органів прокуратури України, суд до уваги не бере, оскільки позивач в обґрунтування свої вимоги не покликається на вказаний нормативно-правовий акт. Більше того, пунктом 7 такої постанови установлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України "Про прокуратуру". Тобто, постанова Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 не може бути застосована для перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

Щодо покликання позивача на статтю 50-1 Закону № 1789, як на законодавчу підставу перерахунку пенсії, то суд зазначає, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, можна дійти висновку, що діюче законодавство України, на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, не містило положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність. А тому, позовні вимоги про проведення перерахунку на підставі статті 50-1 Закону № 1789, яка була чинна на час призначення пенсії, - не підлягає задоволенню.

Водночас, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.

Відповідно до параграфу 47 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі Корецький та інші проти України, щоб положення національного закону відповідали цим вимогам (бути доступний для конкретної особи і сформульований з достатньою чіткістю), він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно закон має достатньо чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства - яке безумовно не може передбачити всі можливі випадки - значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від числа та статусу осіб, яких воно стосується (Маестрі проти Італії).

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України у пункті 3 Рішення №7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року констатував, що керуючись частиною першою статті 97 Закону України "Про Конституційний Суд України", відповідно до якої Конституційний Суд України може встановити у своєму рішенні порядок і строки його виконання, Конституційний Суд України вважає за доцільне вказати такий порядок виконання цього Рішення до врегулювання Верховною Радою України вказаного питання на законодавчому рівні: частина двадцята статті 86 Закону не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, натомість застосуванню підлягає частина двадцята статті 86 Закону в первинній редакції.

Відтак, враховуючи конституційний принцип, що акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, та з системного аналізу наведеного вище, можна дійти висновку, що з 13 грудня 2019 року правові підстави для перерахунку пенсії прокурорів визначено порядком виконання Рішення №7-р(ІІ)/2019 Конституційного Суду України, відповідно до якого підлягає застосуванню частина двадцята статті 86 Закону в первинній редакції: Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам […].

Оскільки процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, враховуючи право позивача на перерахунок призначеної пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, та встановлення Конституційним Судом України у своєму рішенні від 13 грудня 2019 року порядку і строку його виконання, а також те, що відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, враховуючи положення КАС України та рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019, суд приходить до переконання, що для належного захисту права позивача за встановлених обставин слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивача, відповідно до порядку виконання рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 згідно частини 20 статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, в первинній редакції, на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-137 від 28 лютого 2020 року, з урахуванням отриманих сум, починаючи з 13 грудня 2019 року.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу із розрахунку 90% від сум місячної заробітної плати, оскільки на момент звернення із заявою, пенсії працівникам прокуратури обчислюються із розрахунку 60% відсотків, суд виходить з такого.

Як зазначалося судом раніше, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 2002 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ч.2 ст.50-1 Закону №1789-XII, у розмірі 90% місячної заробітної плати.

27 березня 2014 року прийнято Закон України №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, підпунктом 3 пункту 3 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону України Про прокуратуру №1789-ХІІ, зокрема у статті 50-1 у частинах другій і п`ятій цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.

В подальшому, Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України № 76-VIII від 28 грудня 2014 року у статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ: у частинах другій та п`ятій цифри "70" замінено цифрами "60". Ці зміни набрали чинності з 01.01.2015.

З 15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII , частиною 2 статті 86 якого (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, зміна встановленого законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії у розмірі 90% сум місячної заробітної плати (03 вересня 2003 року).

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, щодо розміру пенсії у відсотках, стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (03 вересня 2003 року), тобто виходячи з розрахунку 90 % відповідних сум заробітної плати.

Щодо вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру, то така вимога на переконання суду є передчасною, оскільки у відповідності до статті 5 КАС України судовому захисту підлягає лише порушене, а не ілюзорне право.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. А тому поданий позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи вищенаведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, судові витрати на загальну суму 420,40грн, сплачені згідно із квитанцій від 27.03.2020 № 0.0..1 та від 27.03.2020 № 63 (а.с.15).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 407/03.18 від 06 березня 2020 року, про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), відповідно до порядку виконання рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019, а саме згідно частини 20 статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, в первинній редакції, на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 18-99 від 27 лютого 2020 року, в розмірі 90 % місячної заробітної плати, з урахуванням отриманих сум, починаючи з 13 грудня 2019 року.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ст.50-1 Закону України " Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року, у редакції, що діяла на момент призначення пенсії, без обмеження її граничного розміру, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023) судові витрати на суму 420(чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 травня 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.