Справа № 201/862/20
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/862/20
Провадження №2-а/201/61/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Вєтрова В`ячеслава Олександровича про скасування постанови ЕАК №1881425 від 19.12.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративними позовом до Інспектора УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Вєтрова В.О. про скасування постанови ЕАК №1881425 від 19.12.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.01.2020р. позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с.№9).

17.02.2020р. вимоги ухвали судді від 31.01.2020р. позивачем були виконані в повному обсязі.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.02.2020р. позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у адміністративній справі з призначенням спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.№15).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19.12.2019р. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. за порушення п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України. Разом з тим, відповідачем було допущено ряд порушень прав позивача, а саме: постанова винесена на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження відповідного органу без часу на реалізацію права подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою; відповідачем не був складений протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу позбавило позивача висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення; до постанови не додано жодних доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач просив скасувати постанову від 19.12.2019р. про накладення адміністративного стягнення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

30.04.2020р. до суду надійшла заява представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Головка Є.Ю. (діє на підставі довіреності від 28.12.2019р. № 22549/41/3/01-2019 - а.с.№21) про залучення ДПП НП України до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог з посиланням на те, що Управління патрульної поліції є територіальним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в органах Державної казначейської служби України чи в банківських установах. ДПП НП України є органом державної влади, в якому проходить службу відповідач і у відповідності до чинного законодавства контролює дотримання своїми співробітниками норм чинного законодавства при виконанні останніми їх службових обов`язків та несе відповідальність за дії таких співробітників. З огляду на це, представник зазначає, що рішення по даній справі може в подальшому вплинути на права та обов`язки ДПП НП України, в тому числі щодо розгляду питання про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями посадових осіб, проведення службового розслідування за фактами можливого вчинення порушення службової дисципліни та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності (а.с.№19-20).

Крім того, 30.04.2020р. до суду надійшли пояснення представника ДПП НП України Головка Є.Ю., в яких він зазначив, що відповідач склав постанову про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог чинного законодавства, мав право винести постанову на місці вчинення правопорушення, при цьому протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається. На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, надав диск з записом події (а.с.№22-26).

Ознайомившись із заявою представника ДПП НП України про залучення до участі у справі в якості третьої особи, судом не знайдено підстав для задоволення цього клопотання з огляду на те, що в порушення ч. 2 ст. 49 КАС України заява не містить конкретних посилань про те, на які саме права, свободи, інтереси або обов`язки Департаменту може вплинути рішення по даній адміністративній справі. В заяві містяться загальні фрази і припущення, що у ДПП НП України можуть виникнути права та обов`язки, пов`язані із відшкодуванням шкоди, проведенням службових розслідувань та притягнення до дисциплінарної відповідальності, проте конкретних фактів того, що позивачем заявлені вимоги про відшкодування шкоди, або у відношенні відповідача ведеться службове розслідування суду не надано.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши надані сторонами докази, оглянувши запис відеореєстратора, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що 19.12.2019р. у відношенні позивача винесена постанова ЕАК № 1881425 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.№12).

Даною постановою встановлено, що позивачем на транспортному засобі - RENAULT KANGOO НОМЕР_1 порушено п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, а саме проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковим для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що підтверджується доказами.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, як нормами КУпАП, так і нормами КАС України визначено, що доказування правомірності дій покладено саме на суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем наданий диск, який містить відеозапис, створений за допомогою відеореєстратора закріпленого в службовому автомобілі відповідача. Як зазначено, на підставі цього відеозапису було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови (а.с.№23 зворотна сторона).

Судом під час розгляду справи оглянутий запис, який міститься на диску. За інформацією на носії, запис був здійснений 19.12.2019р. в проміжок часу з 18:50:11 по 18:51:02. На запису видно, як автомобіль, схожий на автомобіль позивача, здійснює поворот на перехресті вул. Чернишевського та вул. Василя Жуковського на заборонений червоний сигнал світлофору.

Разом з тим, з інформації, що міститься на відеозапису не можливо встановити, що саме автомобіль під керуванням позивача, здійснив поворот на заборонений сигнал світлофору, адже на відеозапису не видно номер транспортного засобу, який за зовнішнім виглядом схожий на автомобіль RENAULT KANGOO.

Крім того, даний доказ не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, оскільки відомості про нього не містяться в постанові про накладення адміністративного стягнення серія ЕАК № 1881425 від 19.12.2019р., так само, як і не зазначено в постанові що відбувалося фіксування правопорушення на технічний засіб.

Верховний Суд у постанові від 13.02.2020р. по справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, на підтвердження викладених в постанові від 19.12.2019р. обставин, відповідачем не вказано в постанові і не надано до відзиву на позовну заяву жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд вважає позовні вимоги позивача, обґрунтовані відсутністю доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, такими, що підлягають задоволенню.

Посилання позивача на те, що розгляд справи відповідачем та винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним, суд оцінює критично, виходячи з того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», який набрав законної сили 08.08.2015р., внесені зміни, зокрема до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП. Таким чином, дії відповідача в цій частині є правомірними.

Посилання позивача в частині відсутності складеного в письмовій формі протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, суд також оцінює критично з огляду на те, що зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складається уповноваженою на те посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) лише у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за частинами 4, 6 ст. 122 КУпАП. В даній справі, позивач притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому дії відповідача в цій частині також є правомірними.

Щодо ненадання відповідачем можливості позивачу реалізувати право на отримання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, то суд також оцінює ці посилання позивача критично з огляду на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження його бажання скористатися в момент винесення постанови про накладення адміністративного стягнення таким правом (письмових або відео-доказів, що він надав відповідачу відповідне клопотання, просив надати час для підготовки до розгляду справи, тощо).

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за необхідне постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1881425 від 19.12.2019р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, на підставі ст. 139 КАС України, суд вважає за можливе розподілити їх наступним чином.

Враховуючи, що на момент подачі позовної заяви позивач мав пільги щодо сплати судового збору, а також приймаючи до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 18.03.2020р. у справі № 543/775/17 (провадження № 11-1287апп18), з огляду на задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 420грн. 40коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за №1408/27853, ст.ст. 247, 251 КУпАП, ст.ст. 4, 5, 12, 49, 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Вєтрова В`ячеслава Олександровича про скасування постанови ЕАК №1881425 від 19.12.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1881425 від 19.12.2019р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.