Справа № 200/2465/20-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 р. Справа№200/2465/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якій просила:

визнати протиправними та дискримінаційними та скасувати рішення відповідача про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений позивачкою банківський рахунок, в тому числі якщо воно було прийнято, але не передано позивачі;

визнати дії відповідача по невиплаті пенсії на вказаний нею банківський рахунок протиправними та дискримінаційними, визнати бездіяльність відповідача з приводу невиплати пенсії позивачці за період з 07.10.2009 року протиправною та дискримінаційною.

зобов`язати відповідача виплатити на визначений позивачкою банківський рахунок усі недоотримані позивачкою пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з 07.10.2009 року до фактичного виконання відповідачем рішення по цій справі з проведенням індексації і компенсацію втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми позивачки, починаючи з 07.10.2009 року до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачці на банківський рахунок довічно.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що його представник особисто звернувся до відповідача та надав заяву про добровільне виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області №242/5626/17, яким було зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 шляхом призначення її знову відповідно до норм ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів. Також до відповідача було надіслано докази відкриття рахунку в ПАТ Приватбанк для перерахування суми пенсії на такий рахунок. Проте пенсія на вказаний рахунок перерахована не була, що і спричинило звернення до суду.

Від відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким відповідач позов не визнає та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідачем було виконано рішення суду по справі №242/5626/17, виплату пенсії здійснювати немає можливості через відсутність адреси проживання заявниці, через банківські установи відсутній картковий рахунок, який надається одержувачем особисто або приймається органом пенсійного фонду від установи уповноваженого банку згідно вимог порядку виплати пенсі та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженої постановою КМУ від 30.08.1999 року №1596.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії і відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено засідання по справі.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин не явки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не надали.

Враховуючи наведене суд, на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий органом 0504 19.08.2000 року, ІПН НОМЕР_2 , мешкає в кр. Ізраїль, що сторонами не заперечується.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 05.02.2018 року по справі № 2а/242/37/18, яке набуло законної сили, позов ОСОБА_1 до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: Донецька область, м.Селидове, вул.Героїв Праці,6, ) провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 р. шляхом призначення її знову відповідно до норм ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

17.08.2018 року позивач звернувся до установи відповідача із заявою, в якій просив належні їй суми пенсії перераховувати на поточний рахунок відкритий у відділенні Жовтневе регіонального управління/філії Приватбанку, поточний рахунок № НОМЕР_2 .

Згідно Листа Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.12.2019 року № 14027/02 виплату пенсії здійснювати немає можливості через відсутність адреси проживання заявниці, через банківські установи відсутній картковий рахунок, який надається одержувачем особисто або приймається органом пенсійного фонду від установи уповноваженого банку згідно вимог порядку виплати пенсі та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженої постановою КМУ від 30.08.1999 року №1596. Звернуто увагу, що для здійснення виплати пенсії, заява про відкриття поточного рахунку повинна бути з установи банку, яка розташована на території, що підпорядковується Селидівській міській раді.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

За визначенням наведеним в ст.1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України у рішенні №25-рп/2009 від 07.10.2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV.

У пункті 3.3 цього рішення Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до приписів ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення п.2 ч.1 ст.49 та другого речення ст.51 Закону №1058-ІV втратили чинність з 07.10.2009, тобто від дати прийняття Конституційним Судом України рішення №25-рп/2009.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачка як громадянка України має право на виплату призначеної їй пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Згідно з ч.2 ст.49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі - Порядок № 22-1).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1, далі Порядок №22-1). Відповідно до цього Порядку.

Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії (пункт 1.5 Порядку №22-1).

Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні посилання на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 року у справі № 757/12134/14-а.

Відповідно п. 4.10 Порядку №22-1, заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами).

Суд зауважує, що заява позивача про перерахунок належних сум пенсії на поточний рахунок відкритий у відділенні Жовтневе регіонального управління/філії Приватбанку, поточний рахунок № НОМЕР_2 була надана відповідачу 17.08.2018 року та міститься в матеріалах пенсійної справи.

При цьому згідно з пунктом 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі.

Відповідно п. 1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 30 серпня 1999 р. № 1596 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 1596), цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Згідно п. 4 Порядку № 1596, виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Проте так як місце фактичного проживання позивача є кр. Ізраїль, зазначений пункт не розповсюджується на ОСОБА_1 .

Відтак суд приходить до висновку, що дії відповідача по невиплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року на вказаний нею банківський рахунок є протиправними та зобов`язує відповідача виплатити на визначений позивачкою банківський рахунок усі недоотримані позивачкою пенсійні виплати з 07.10.2009 року.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним, дискримінаційним та скасування рішення про відмову у виплаті пенсії позивачу, то такі вимоги задоволенню не підлягають через відсутність відповідного рішення.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавча визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до п.10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, у суду немає підстав вважати, що відповідач не буде виплачувати пенсію у майбутньому, а отже вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на визначений позивачкою банківський рахунок усі недотримані позивачкою пенсійні виплати.

Суд зауважує, що обраний спосіб захисту прав позивача є достатнім та належним в розумінні норм КАС України. Крім цього позивачем не доведено в чому саме полягають дискримінаційні дії управління стосовно нього та не наводить доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із застосуванням ч.2 ст.9 КАС України.

Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса для листування АДРЕСА_2 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Героїв праці, б. 6, м. Селидове, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 року на вказаний нею банківський рахунок.

Зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок пенсійні виплати з 07.10.2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Героїв праці, б. 6, м. Селидове, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Роз`яснити сторонам, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 КАС України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя В.В. Стойка