Справа № 826/4152/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4152/18 Головуючий у І інстанції - Кармазін О.А.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року про повернення заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не здійснення Позивачу, перерахунку пенсії з урахуванням посадового окладу у розмірі 1300,00 грн. з пропорційним перерахунком інших складових грошового забезпечення та премії у розмірі 105 %, а також з врахуванням підвищення в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії Позивачу, з урахуванням посадового окладу у розмірі 1300,00 грн. з пропорційним перерахунком інших складових грошового забезпечення та премії у розмірі 105 % починаючи з 01.04.2012 року;

- зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії Позивачу, з урахуванням підвищення в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 07.09.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням підвищення в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 07.09.2017 року.

Адміністративний позов в частині позовних вимог за період до 06 вересня 2017 року залишено без розгляду. В іншій частині позову відмовлено.

14 січня 2019 року судом першої інстанції видано виконавчий лист, який отриманий представником Позивача Трощинським В.М. 18 січня 2019 року.

19 лютого 2020 року до суду першої інстанції від Позивача надійшла заява в якій на підставі ст. 383 КАС України він просив постановити окрему ухвалу, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинену на виконання постанови суду апеляційної інстанції, що полягає у нездійсненні перерахунку та виплати Позивачу підвищення до пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком у зв`язку з підвищенням мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 грудня 2017 року. Також, у заяві зазначено, що суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року не вказував на те, що сума підвищення повинна бути розрахована на підставі мінімальної пенсії за віком станом на 07 вересня 2017 року без подальшого перерахунку такого підвищення у зв`язку із збільшенням мінімальної пенсії за віком. Тому, Позивач вважає бездіяльність Відповідача у вигляді не проведення перерахунку підвищення є протиправною і вчинена саме на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду. У заяві зазначено, що виконавчий лист не видавався та не пред`являвся до виконання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року повернуто ОСОБА_1 заяву від 17 лютого 2020 року (вх. від 19 лютого 2020 року), подану в порядку ст. 383 КАС України.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинену на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року в адміністративній справі № 826/4152/18, що полягає у нездійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком у зв`язку з підвищенням мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 грудня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Зокрема, Позивач вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про порушення ним строку звернення до суду із заявою відповідно до ст. 383 КАС України, оскільки про порушення своїх прав на належне виконання рішення суду він дізнався з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.01.2020 року. Також, Позивач звертає увагу на те, що матеріали справи справи містять інформацію про видачу 14.01.2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва виконавчого листа. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.01.2019 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 826/4152/18, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва від 14.01.2019 року.

Відповідачем не подано відзив на апеляційну скаргу.

За приписами ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини 1 статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи ОСОБА_1 заяву подану в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено 10-денний строк звернення із вказаною заявою, поважних причин такого пропуску не наведено, а тому подана заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 383 КАС України.

Надавши правову оцінку заяві, поданій Позивачем в порядку ст. 383 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За приписами ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначається інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначається, зокрема, інформація про хід виконавчого провадження.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 26 цього Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у поданій заяві зазначено недостовірні відомості щодо невидачі виконавчого листа, який був виданий на адресу Позивача ще 14 січня 2019 року та отриманий його представником 18 січня 2019 року.

Відтак, Позивачем недотримано вимог п. 7 та п. 8 ч. 2 ст. 383 КАС України щодо необхідності наведення інформації про дату пред`явлення до виконання виконавчого листа та про хід виконавчого провадження.

За приписами ч. 4. ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач отримує пенсію кожного місяця, а відтак, після прийняття 06 грудня 2018 року судового рішення апеляційної інстанції, та після видачі 14 січня 2019 року виконавчого листа, Позивач повинен та міг дізнатися про неврахування (невиконання), на його думку, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року.

Положеннями ч. 5 ст. 383 КАС України передбачено, що у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що порушення Відповідачем прав Позивача є триваючим, так як розпочалось з часу звернення до суду з адміністративним позовом і триває безперервно до цього часу, є безпідставними, оскільки спростовуються положеннями ст. 383 КАС України.

За встановлених обставин та враховуючи, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа, якій вони призначені, а отже Позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатись при реалізації права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії у меншому розмірі, тобто у 2019 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви через її невідповідність вимогам п. 7, п. 8 ч. 2 ст. 383 та ч. 4 ст. 383 КАС України в частині строку подання вказаної заяви. Поважних причин пропуску строку звернення з вказаною заявою не наведено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 2а-516/2010 (адміністративне провадження № К/9901/55024/18).

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко