Справа № 1340/5707/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

12 травня 2020 року № 1340/5707/18

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув в порядку письмового провадження питання щодо зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ухвали №1340/5707/18 від 04.12.2020 про роз`єднання позовних вимог в провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з такими позовними вимогами:

- визнати протиправними дій ГУ ПФУ у Львівській області, які полягали у встановленні ОСОБА_1 з 01.07.2012 розміру підвищення до пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із 80, а не 90 відсотків суми грошового забезпечення позивача станом на 01.04.2012;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 з 01.07.2012 перерахунок розміру підвищення до пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи із 90 відсотків суми грошового забезпечення позивача станом на 01.04.2012;

- здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованих розмірів підвищення до пенсії із врахуванням раніше проведених виплат та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На стадії підготовчого провадження суд отримав заяви сторін по суті справи та з`ясував таке:

ОСОБА_1 з 01.09.2001 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII); пенсію призначено в розмірі 90% від грошового забезпечення.

В період з 01.07.2012 по 31.12.2017 територіальний орган ПФУ (правонаступником якого є відповідач) щомісяця виплачував ОСОБА_1 підвищення до пенсії в сумі 289,57 грн., призначене на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 №355 (далі - Постанова №355).

Постанова №355 передбачала призначення з 01.07.2012 особам, які отримували пенсію за вислугу років на підставі Закону №2262-XII, підвищення у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 цього Закону, з поступовим збільшенням розміру цього підвищення з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків розміру пенсій. При цьому абзацом другим пункту 1 Постанови №355 визначено, що розмір пенсії, обчислений з урахуванням підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не може перевищувати розмір пенсії, обчисленої відповідно до Закону №2262-XII, виходячи з грошового забезпечення, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Адміністрація Державної прикордонної служби України на виконання Постанови №355 видала та скерувала до територіального органу ПФУ довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.04.2012 в сумі 5244,75 грн.

Відповідач роз`яснив (а.с. 208-213), що при визначенні максимального розміру підвищення пенсії ОСОБА_1 на підставі Постанови №355 розмір пенсії станом на 01.07.2012 обчислено із розрахунку 80% суми грошового забезпечення, що становить 4195,80 грн. (5244,75 х 80%). Розраховано максимальну суму, на яку може бути збільшена пенсія в розмірі 289,57 грн (4195,80 - 3906,23, де 3906,23 грн. - розмір пенсії, яку ОСОБА_1 отримував до призначення йому підвищення на підставі Постанови №355).

При здійсненні такого розрахунку (5244,75 х 80%).) відповідач керувався нормами частини другої статті 13 Закону №2262-XII із змінами, внесеними Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач стверджує, що відповідач при розрахунку суми підвищення до пенсії на підставі Постанови №355 та визначенні його максимального розміру повинен був виходити розміру з 90% грошового забезпечення (відсоток на момент призначення йому пенсії), а не 80% грошового забезпечення (максимальний розмір пенсії на момент набрання чинності Постановою №355). На переконання позивача максимальна сума підвищення повинна складати 814,03 грн., виходячи із такого розрахунку (5244,75 х 90%=4720,26; 4720,26-3906,23=814,03). У зв`язку з цим позивач стверджує, що відповідач протиправно занизив розмір підвищення до пенсії, передбаченого Постановою №355.

ГУ ПФУ у Львівській області подало клопотання, просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду (том 1 а.с. 215-219). Відповідач стверджує, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, визначений статтею 122 КАС України. Клопотання аргументує тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом від 22.11.2018 про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок з 01.07.2012 підвищення до пенсії на підставі Постанови №355. Вказує, що позивач отримував це підвищення щомісячно, починаючи з 01.07.2012, тому розмір доплати дізнався, не отримавши очікуваної суми ще в липні 2012 року. Відповідач вважає, що позивач про порушене право мав дізнатися на протязі 2012 року та у визначений процесуальний строк звернутися до суду з відповідним позовом. В клопотанні відповідач посилається на судову практику Верховного Суду (постанови від 21.02.2018 у справі №346/3696/17, від 27.02.2018 у справі №523/5347/17, від 24.04.2018 у справі №127/15035/17) щодо необхідності дотримання позивачем встановлених законом строків звернення до суду на захист свого права та вказує на безпідставність посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №8-рп/2013, оскільки заявлені ОСОБА_1 вимоги стосуються здійснення перерахунку розміру підвищення до пенсії з 01.07.2012 та не пов`язані з виплатами сум пенсії за минулий час, як зазначено в цьому рішенні. За наведених обставин відповідач вважає, що позивач пропустив встановлений КАС України строк звернення до суду, тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Представник позивача подав пояснення на клопотання про залишення позову без розгляду (том 1, а.с. 229-233), просить суд відмовити в його задоволенні. В поясненні посилається також на правові позиції Верховного Суду, висловлені в низці постанов (постанови від 19.03.2019 у справі № 806/1952/18, від 29.11.2019 у справах №№607/1402/16-а, №642/7479/16-а, №608/957/16-а) про те, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Представник позивача вказує, що ані орган, в якому проходив службу позивач, ні ГУ ПФУ у Львівській області починаючи з липня 2012 року і до часу подання цього позову до суду не ознайомлювали позивача із довідкою про розмір грошового забезпечення станом на 01.04.2012 та не доводили до відома ОСОБА_1 розрахунки сум розрахованого розміру підвищення до пенсії передбаченого Постановою №355, що позбавило позивача перевірити правильність проведення цих розрахунків.

Аналізуючи питання щодо існування/дотримання ОСОБА_1 строків звернення з цим позовом суд з`ясував, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №510/1286/16-а за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Касаційний суд передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для формування правових позицій з метою відповіді на такі питання, що становлять виключну правову проблему:

1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?

2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом - Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?

3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?

4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ); статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) та статей 51, 55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб" (далі - № 2262-ХІІ), в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?

Відповідно до приписів пункту 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Отже, суд на стадії підготовчого засідання з`ясував таке:

- ОСОБА_1 отримував підвищення до пенсії на підставі Постанови №355 з 01.07.2012 по 31.12.2017, а до суду з позовом про необхідність перерахунку (збільшення) та доплати цього підвищення звернувся 27.11.2018;

- сторони покликаються на різні (протилежні) правові підходи суду касаційної інстанції до питання строків звернення до суду в цій категорії справ;

- предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а є формування правової позиції з метою вирішення виключної правової проблеми, яку становлять питання строків звернення до суду у спорах стосовно соціального захисту.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі до набрання чинності судовим рішенням Великою Палатою Верховного Суду у справі №510/1286/16-а. Це судове рішення покликане забезпечити прийняття у цій справі рішення суду, що відповідатиме правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду з питання, що складає, з огляду на рішення касаційного суду, виключну правову проблему.

Керуючись ст.ст. 236, 243, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження в адміністративній справі №1340/5707/18 до набрання чинності судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №510/1286/16-а.

Про поновлення провадження у справі учасники справи будуть повідомлені ухвалою суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.