Справа № 520/5893/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 травня 2020 р. Справа № 520/5893/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати лист-повідомлення (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області №1336-1305/М-02/8-2000/20 від 01.04.2020 року щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Відповідно до п.3 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України.

Суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий без дотримання вимог, встановлених ст. 161 КАС України, виходячи з наступного.

З приводу строку звернення позивача до суду з даним позовом, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).

Предметом даного позову є зобов`язання пенсійного органу провести перерахунок та виплату пенсії позивачу як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

За захистом свого порушеного права на належне пенсійне забезпечення позивач звернувся з даним позовом до суду 06.05.2020 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

З приводу строку звернення до суду в позові позивач зауважив, що з отриманої в мережі Інтернет інформації 2018 та 2019 років йому стало відомо, що пенсійний орган у період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року повинен був сплачувати йому основну та додаткову пенсію згідно статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в іншому розмірі, ніж отримує позивач.

В зв`язку з чим 26 лютого 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив здійснити йому перерахунок пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом ГУПФУ в Харківської області від 01.04.2020 року за №1336-1305/М-02/8-2000/20 відмовлено позивачу в проведенні такого перерахунку пенсії, оскільки у спірний період розмір пенсії позивача визначено відповідно до Порядку № 1210 від 23 листопада 2011 року. Вказаний лист позивач отримав 13 квітня 2020 року.

Позивач зазначив, що лише з вказаного листа пенсійного органу йому стало відомо про порушення його прав на належне пенсійне забезпечення за спірний період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 11.09.2018 року по справі № 522/6810/17 та від 24.04.2018 року по справі №646/6250/17 вважає, що при визначенні строку звернення до суду з аналогічним позовом щодо здійснення перерахунку пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року не слід застосувати шестимісячний строк звернення, визначений статтею 122 КАС України, а положення частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в якій зазначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд не погоджується з такою позицією позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд не приймає доводів позивача, що про порушення свого права він дізнався з листа ГУПФУ в Харківської області від 01.04.2020 року за №1336-1305/М-02/8-2000/20, отриманого 13 квітня 2020 року після звернення до відповідача із відповідною заявою, оскільки пенсія є щомісячним платежем, а її отримання в меншому розмірі, ніж передбачено законом відбувається щомісячно, отже, про порушення своїх прав позивач мав знати отримуючи пенсійні виплати у розмірі, з яким він не погоджується, ще у 2014 році.

Отже, будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися у 2014 році до пенсійного органу щодо проведення такого перерахунку пенсії за спірний період.

Вказане узгоджується з постановами Верховного Суду від 08 серпня 2019 року по справі №127/13736/16-а (адміністративне провадження №К/9901/42788/18), від 15 травня 2019 року по справі №804/4217/18 (адміністративне провадження №К/9901/7111/19), які відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при вирішенні питання щодо пропуску строку звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання позивача на практику Верховного Суду, викладену в постановах від 11.09.2018 року по справі №522/6810/17 та від 24.04.2018 року по справі №646/6250/17 щодо застосування строку звернення до суду з даним позовом, визначеного ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд також не приймає до уваги, оскільки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року № 755/10947/17 зазначено, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Крім того, посилання позивача на статтю 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є безпідставними, оскільки за змістом наведених норм, строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

Отже, звернувшись 06.05.2020 року до суду з позовом щодо перерахунку пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 122 КАС України.

Відповідно до положень частини 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд не визнає поважними підстави щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, викладені позивачем в позовній заяві, у зв`язку з чим позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху.

Згідно частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. ст. 160, 161 КАС України, а саме:

- надати до суду іншу заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та вказати в заяві інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних підтверджуючих доказів.

Суд зазначає, що згідно положень ч.2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248, 256, п.3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу термін - не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки у визначений термін.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Обчислення строку для усунення недоліків позовної заяви здійснюється з урахуванням п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Суддя О.В.Шевченко