Справа № 420/2042/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2042/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: Чорний О.В. (представник за ордером)

відповідач: Пояркова К.М. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) про визнання протиправним дій, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 травня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 09.04.2020р. (вх. №15162/20), просить визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43142370, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5), що полягали у відстороненні ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) від виконання нею посадових обов`язків на період з 02.03.2020 р. по 31.03.2020 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача було відсторонено від виконання нею посадових обов`язків на період з 02.03.2020 р. по 31.03.2020 р. у зв`язку з проведенням дисциплінарного провадження за відсутності визначених законодавством підстав. Позивач наголосив, що накази Головного управління ДПС в Одеській області №978 від 02.03.2020р., №1262 від 17.03.2020р. не містять посилання на визначені ч. 2 ст. 72 Закону України «Про державну службу» підстави для відсторонення позивача та вважає, що у даному випадку такі підстави відсутні.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №14993/20 від 08.04.2020р., вх. № 17783/20), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідач одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження правомірно скористався передбаченою ст. 72 Закону України «Про державну службу» можливістю відсторонення ОСОБА_1 від виконання нею посадових обов`язків згідно з п. 2 наказів Головного управління ДПС в Одеській області № 978 від 02.03.2020р., №1262 від 17.03.2020р., діючи при цьому на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством. При цьому зазначено, що основною умовою для відсторонення від посадових обов`язків є вчинення державним службовцем вчинку, який підпадає під ознаки дисциплінарного проступку, а рішення про застосування чи незастосування такого заходу приймається суб`єктом призначення за результатами оцінки всіх обставин.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі, визначено, що розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; призначено судове засідання по справі на 14.04.2020 р.

Ухвалою суду від 14.04.2020 р. прийнято до розгляду заяву позивача за вхід. № 15162 від 09.04.2020 р. про зміну предмету адміністративного позову; відкладено розгляд справи на 13.05.2020 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 978 від 02.03.2020р. відповідно до Закону України «Про державну службу», Порядку здійснення дисциплінарних проваджень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1039 від 04.12.2019р., порушено дисциплінарне провадження щодо начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 978 від 02.03.2020р., керуючись ст. 72 Закону України «Про державну службу», відсторонено начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 від виконання обов`язків на період дисциплінарного провадження (а.с. 21).

Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено: доповідну записку управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС в Одеській області № 118/11/15-32-14-02-11 від 02.03.2020р., протокол засідання Дисциплінарної комісії ГУ ДПС в Одеській області № 10 від 02.03.2020р.

Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 05.03.2020р. (вих. № 113/11/15-32-11 від 05.03.2020р.) запропоновано позивачу надати особисті пояснення щодо обставин та причин вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 1262 від 17.03.2020р. продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 до 31.03.2020р. Відповідно до п. 2 наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 1262 від 17.03.2020р. відсторонено позивача від виконання обов`язків на період дисциплінарного провадження (а.с. 49).

Підставою для прийняття вказаного наказу зазначено: протокол засідання Дисциплінарної комісії ГУ ДПС в Одеській області № 11 від 16.03.2020р.

Не погоджуючись із правомірністю дій відповідача щодо відсторонення від виконання посадових обов`язків на період з 02.03.2020 р. по 31.03.2020 р., позивач звернулась до суду з цим позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р.

№ 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Закон № 889-VIII регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця (ч.1 ст. 3 Закону № 889-VIII

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

За змістом ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положень ч.1 ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками є, зокрема: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Закону № 889-VIII дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Згідно ч.1 ст. 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення (ч.1 ст. 72 Закону № 889-VIII).

За приписами ч. 2 ст. 72 Закону № 889-VIII рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження або під час його здійснення у разі:

наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження;

впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи;

перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно ч.ч. 3-6 ст. 72 Закону № 889-VIII тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження.

У разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку.

Під час відсторонення від виконання посадових обов`язків державний службовець зобов`язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження.

Відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків у разі вчинення ним корупційного правопорушення здійснюється відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

Тобто, основною умовою для відсторонення від посадових обов`язків є вчинення державним службовцем вчинку, який підпадає під ознаки дисциплінарного проступку, а рішення про застосування чи незастосування такого заходу приймається керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження.

При цьому, аналіз ч.1 ст. 72 Закону № 889-VIII свідчить, що державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов`язків у разі виявлення порушень, встановлених пунктами 1, 7-10 та 14 частини другої статті 65 цього Закону, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення (ч.1 ст. 72 Закону № 889-VIII).

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС в Одеській області порушено дисциплінарне провадження щодо начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 , у діях якої вбачались ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5, п. 7 ст. 65 Закону № 889-VIII (п.1 наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 978 від 02.03.2020р.).

Так, згідно п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII дисциплінарним проступком є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи порушення дисциплінарного провадження щодо начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 , у діях якої вбачались ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого, зокрема, п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII, за які до нього може бути застосовано дисциплінарне стягнення, позивач з урахуванням приписів ч.1 ст. 72 Закону № 889-VIII міг бути відсторонений відповідачем від виконання посадових обов`язків.

З`ясовуючи наявність встановлених ч. 2 ст. 72 Закону № 889-VIII підстав для прийняття керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження рішення про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків, зокрема: наявності обставин, що дають підстави вважати, що такий державний службовець може знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для дисциплінарного провадження; впливу на працівників державного органу та інших осіб, зокрема, здійснення протиправного тиску на підлеглих, погрози звільненням з роботи; перешкоджання в інший спосіб об`єктивному вивченню обставин вчинення дисциплінарного проступку, суд враховує наступне.

Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1039 від 04.12.2019 р., визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Відповідно до п.п. 2, 7 вказаного Порядку процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.

Як вбачається зі змісту доповідної записки управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС в Одеській області № 118/11/15-32-14-02-11 від 02.03.2020р. (а.с. 24-27), яка послугувала підставою для прийняття наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 978 від 02.03.2020р., яким позивача серед іншого відсторонено від виконання обов`язків на період дисциплінарного провадження, 26.02.2020р. до управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС в Одеській області надійшла доповідна записка в.о. начальника управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування про встановлення випадків, що можуть свідчити про перевищення службових повноважень начальником управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_1 , яка, перебуваючи у відпустці 26.12.2020р., здійснювала підписання та погодження доповідних записок для прийняття управлінського рішення щодо проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання.

У вказаній доповідній записці запропоновано окрім ініціювання дисциплінарного провадження щодо позивача також і її відсторонення. З посиланням на приписи ст. 72 Закону № 889-VIII зазначено про доцільність розгляду питання щодо відсторонення позивача на час проведення дисциплінарного провадження у зв`язку з наявністю ризиків того, що у випадку продовження виконання своїх посадових обов`язків вона може перешкоджати здійсненню повного, всебічного та неупередженого розгляду дисциплінарного провадження. Зроблено акцент, що йдеться про використання наданих позивачу службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою викрадення, приховування, знищення, підробки чи спотворювання документів або інших речей, які мають суттєве значення для встановлення обставин дисциплінарного правопорушення, незаконного впливу («тиску») на членів дисциплінарної комісії, а також осіб, пояснення, документи чи речі яких мають суттєве значення для розгляду дисциплінарного провадження.

За наслідками розгляду вищенаведеної доповідної записки Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС в Одеській області разом з прийняттям рішення розпочати дисциплінарне провадження щодо позивача прийнято рішення щодо її відсторонення від виконання посадових обов`язків на період дисциплінарного провадження (протокол засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС в Одеській області № 10 від 02.03.2020р.) (а.с. 29-34).

Тобто питання наявності визначених ч. 2 ст. 72 Закону № 889-VIII підстав для прийняття керівником державної служби або суб`єктом призначення одночасно з прийняттям рішення про порушення дисциплінарного провадження рішення про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків були предметом розгляду Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС в Одеській області, за результатами якого встановлено наявність підстав для відсторонення позивача. Відтак, твердження позивача про те, що питання наявності чи відсутності визначених ч. 2 ст. 72 Закону № 889-VIII підстав для відсторонення позивача від виконання нею посадових обов`язків на період з 02.03.2020 р. по 31.03.2020 р. не з`ясовувалось відповідачем є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи, що наказом Головного управління ДПС в Одеській області № 1262 від 17.03.2020р. лише продовжено до 31.03.2020р. строк здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , порушеного згідно з наказом № 978 від 02.03.2020р., то відповідно підстави для відсторонення позивача від виконання обов`язків на період дисциплінарного провадження ті ж самі, з яких її відсторонено наказом № 978 від 02.03.2020р. (а.с. 49).

Відтак, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства, беручи до уваги встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що Головне управління ДПС в Одеській області, відстороняючи ОСОБА_1 від виконання нею посадових обов`язків на період з 02.03.2020 р. по 31.03.2020р. (пункти 2 наказів Головного управління ДПС в Одеській області № 978 від 02.03.2020р., №1262 від 17.03.2020р.) не допустив порушення вимоч чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер особи НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5, ) про визнання протиправним дій, що полягали у відстороненні від виконання посадових обов`язків на період з 02.03.2020р. по 31.03.2020р.,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року №540-ІХ..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 травня 2020р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.