Справа № 758/2157/16-а
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2020 року

Київ

справа №758/2157/16-а

касаційне провадження №К/9901/30509/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Прокуратури міста Києва на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 (головуючий суддя: Аліменко В.О., судді: Безименна Н.В., Кучма А.Ю.) у справі №758/2157/16-а за позовом Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №7 в інтересах держави в особі Київської державної адміністрації до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Управління освіти Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Державна інспекція навчальних закладів України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №7 в інтересах держави в особі Київської державної адміністрації (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - відповідач), треті особи: Управління освіти Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Державна інспекція навчальних закладів України, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо реорганізації спеціалізованої школи №107 в «ЗНЗ І-ІІІ ступенів «Гімназія № 107 «Введенська»;

зобов`язати Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію скасувати розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.08.2008 № 1340 «Про реорганізацію спеціалізованої школи №107 «Введенська»».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийнято з перевищенням меж повноважень та з порушенням визначеної законодавцем процедури, позаяк відповідно до статті 11 Закону України від 13.05.1999 №651-XIV «Про загальну середню освіту» (далі - Закон №651-XIV) рішення про створення гімназій, заснованих на комунальній формі власності, приймаються за поданням відповідних органів управління освітою, зокрема, Київською міською державною адміністрацією, а не районною державною адміністрацією.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27.12.2016 адміністративний позов задоволено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції погодився із доводами позивача про те, що рішення про створення гімназії мала приймати виключно Київська міська державна адміністрація, а не відповідач, а отже останній діяв з перевищенням визначених законом меж повноважень.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 скасовано постанову Подільського районного суду м. Києва від 27.12.2016 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні пазову.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції вказав на те, що оскаржуване рішення прийнято суб`єктом владних повноважень у спосіб та у межах визначених законом повноважень, оскільки у спірному випадку має місце реорганізація загальноосвітнього навчального закладу шляхом перетворення спеціалізованої школи №107 у навчальний заклад І-ІІІ ступенів гімназія №107 «Введенська», а не створення нового загальноосвітнього навчального закладу, а тому відповідно до вимог Положення про порядок створення, реорганізації і ліквідації навчально-виховних закладів, затвердженого постановою Уряду від 05.04.1994 №228 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Положення №228) вирішення цього питання належить до компетенції районних в містах державних адміністрацій.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Прокуратури міста Києва подала касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом норм матеріального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначене судове рішення, а постанову суду першої інстанції залишити в силі. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення. Скаржник наполягає, що створення гімназій, заснованих на комунальній формі власності, здійснюється за рішенням Київської міської державної адміністрації за поданням відповідних органів управління освітою, а не районним у містах державними адміністраціями. Також скаржник вказує, що діяльність новоствореного загальноосвітнього навчального закладу ведеться із порушенням вимог законодавства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.07.2017 відкрито касаційне провадження у справі.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон 2147-VIII), яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

В порядку статті 31 КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 20.06.2019 визначений новий склад суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

Від відповідача на адресу суду касаційної інстанції надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, у яких останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалися.

Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII) з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судом, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з Державної інспекції навчальних закладів України для вжиття заходів прокурорського реагування надійшов висновок №01-21/1021 від 09.06.2015 про результати вивчення у березні 2015 року окремих питань роботи Департаменту освіти і науки, молоді та спорту КМДА, зокрема, щодо створення спеціалізованих загальноосвітніх навчальних закладів Подільського району м. Києва.

Так, у цьому висновку зазначено про те, що розпорядження Подільської РДА в м. Києві від 27.08.2008 №1340, яким спеціалізованій школі №107 «Введенська» надано статус гімназії (після реорганізації школи назва - Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів «Гімназія «Введенська»), суперечить вимогам частини третьої статті 11 Закону №651-XIV, згідно якої рішення про створення гімназій, (…), заснованих на комунальній формі власності, приймаються за поданням відповідних органів управління освітою (….) Київською (….) міськими державними адміністраціями.

Зазначене розпорядження і є предметом спору у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти, що сприяє вільному розвитку людської особистості, формує цінності правового демократичного суспільства в Україні визначені Законом №651-XIV.

Відповідно до визначення, наведеного у частині першій статті 8 Закону №651-XIV, під загальноосвітнім навчальним закладом слід розуміти навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права громадян на загальну середню освіту.

Положеннями статті 10 цього Закону визначено, що загальноосвітній навчальний заклад є юридичною особою. За своїми організаційно-правовими формами загальноосвітні навчальні заклади можуть бути державної, комунальної та приватної форм власності. Статус комунального має загальноосвітній навчальний заклад, заснований на комунальній формі власності.

Порядок створення, реорганізація та ліквідація загальноосвітнього навчального закладу врегульовано статтею 11 Закону №651-XIV.

Так, відповідно до цієї норми, рішення про створення гімназій, ліцеїв, колегіумів, спеціалізованих шкіл (шкіл-інтернатів), заснованих на комунальній формі власності, приймаються за поданням відповідних органів управління освітою Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Разом з цим, реорганізація і ліквідація загальноосвітніх навчальних закладів проводяться у порядку, встановленому законодавством України.

Порядок створення, реорганізації і ліквідації навчально-виховних закладів усіх типів незалежно від їхнього статусу та належності визначений Положенням №288.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що реорганізація навчально-виховних закладів здійснюється відповідно до порядку, визначеного цим Положенням щодо створення відповідних навчально-виховних закладів.

У свою чергу пунктом 4 Положення №288 передбачено, що рішення про створення навчально-виховних закладів, заснованих на комунальній власності, приймаються, зокрема, щодо ліцеїв, гімназій та інших спеціалізованих загальноосвітніх навчально-виховних закладів - виконавчими комітетами міських (міст без районного поділу), районних у містах Рад народних депутатів або районними, районними міст Києва і Севастополя державними адміністраціями за погодженням відповідно з органами управління освітою Уряду Криму, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Отже, зміст наведених правових норм свідчить про те, що законодавець розмежував компетенцію органів виконавчої влади у здійсненні ними державної політики в галузі освіти, визначивши, що створення гімназій, заснованих на комунальній формі власності, здійснюється за поданням відповідних органів управління освітою - Київською міською державною адміністрацією, а реорганізація навчально-виховних закладів усіх типів незалежно від їхнього статусу - районними міста Києва державними адміністраціями за погодженням з органами управління освітою КМДА.

Статтею 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації).

Відповідно до статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Отже, під реорганізацією юридичної особи шляхом її перетворення слід розуміти зміну юридичною особою юридично-правової форми без припинення існування. Водночас у разі реорганізації юридичної особи шляхом перетворення завжди має місце правонаступництво.

Як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, оскаржуваним розпорядженням було змінено організаційно-правову форму спеціалізованої школи №107 у загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів «Гімназія «№107 «Введенська» та визначено останнього правонаступником прав та обов`язків попередника.

Тобто, у спірному випадку має місце реорганізація юридичної особи, а отже компетентним органом виконавчої влади з питань реалізації державної політики у галузі освіти щодо реорганізації ЗНЗ є відповідна районна державна адміністрація міста Києва.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що листом Головного управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Головне управління освіти) від 02.02.2007 №16-3/114 надано доручення начальникам управлінь освіти виконавчих органів районних у місті Києві рад (районних у місті Києві державних адміністрацій) щодо пропозицій внесення змін у мережі загальноосвітніх закладів району та надання інформацію про заклади, що планується реорганізувати.

Одним із результатів опрацювання зазначеного у цьому листі питання було затвердження на засіданні педагогічної ради протоколом від 27.03.2008 № 4 та на засіданні загальношкільних батьківських зборах протоколом від 05.05.2008 №3 Концепції розвитку Введенської гімназії №107 Подільського району у місті Києві державної адміністрації. Наступним кроком було направлення листа Управлінням освіти від 31.07.2008 № 894 начальнику Головного управління освіти з проханням розглянути питання надання спеціалізованій школі № 107 статусу гімназії з назвою «Введенська гімназія № 107», у відповідь на який Управлінням освіти отримано відповідне погодження оформлене листом від 14.08.2008 № 16-3/1691 за підписом Першого заступника начальника Головного управлінні освіти Г. Руденко.

За наведених правових норм та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що оскаржуване розпорядження прийнято відповідачем у межах визначених законом повноважень та з дотриманням, встановленої Положенням №288, процедури.

Не заслуговують на увагу посилання скаржника на ведення гімназією господарської діяльності з порушенням вимог законодавства, оскільки дані обставини не входять до предмету доказування у цій справі.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом апеляційної інстанції. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в позовній заяві, та з урахуванням яких судом апеляційної інстанції вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга позивача не містить.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Прокуратури міста Києва залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017 у справі №758/2157/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

В. М. Шарапа