Справа № 120/1117/20-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 травня 2020 р. Справа № 120/1117/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікітан" до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказу, рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Вікітан" (далі - ТОВ Вікітан", позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області (далі - ГУ ДПС у Миколаївській області, відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки №547 від 25.02.2020 р.;

- визнання протиправним та скасування рішення №18 від 02.03.2020 р. "Про застосування адміністративного арешту майна платників податку".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що спірний наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він прийнятий всупереч вимогам чинного законодавства України, з порушенням процедури та порядку його прийняття. Зокрема, позивач зазначає, що у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки. Також, у спірному наказі відсутня інформація про можливі порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. Спірний наказ не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів ГУ ДПС у Миколаївській області встановлено неподання позивачем у встановлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх з нульовими показниками.

Відтак, на думку позивача, оскаржуваний наказ винесений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме за відсутності належним чином вказаних та обґрунтованих підстав для проведення фактичної перевірки позивача.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні.

10.04.2020 р. надійшов відзив на позов, підписаний "представником ГУ ДПС у Миклаївській області В.О.Фріденбергом", однак такий не приймається до уваги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 43 КАС України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частини третьої статті 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року № 1401-VIII.

Відтак підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Отже, законодавець розмежував поняття "самопредставництво" та "представництво інтересів", які, відповідно, передбачають участь, зокрема, органу державної влади у судовій справі через свого керівника, іншу уповноважену особу відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), тобто в порядку самопредставництва, або ж через представника.

Таким чином, самопредставництво органу державної влади в адміністративній справі може здійснюватись лише особами, коло яких визначено у ч. 3 ст. 55 КАС України.

Водночас в силу положень ст.ст. 131-1, 131-2, абзацу 2 підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01.01.2020 здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що у разі здійснення самопредставництва повноваження особи, яка від імені органу державної влади подає (підписує) заяву, клопотання, скаргу, мають бути підтверджені належними документами, наприклад статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) або відомостями про займану посаду.

Відповідна правова позиція наведена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 480/1886/19.

До відзиву відповідача не надано документів, які б підтверджували повноваження Фріденберга В.О. на здійснення самопредставництва чи представництва відповідного органу державної влади.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що від імені відповідача відзив подано (підписано) особою, права якої на вчинення відповідних дій не підтверджені у встановленому законом порядку, а відтак, доводи викладені в ньому не беруться судом до уваги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

25.02.2020 р. в.о. начальника ГУ ДПС у Миколаївській області, на підставі п.п.80.2.4 пункту 80.2 ст. 80 України, прийнято наказ № 547 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Вікітан". Вказано фактичну перевірку провести за адресою: вул.Богопільська, буд.51, м. Первомайськ, Миколаївська область з 27 лютого 2020 року, терміном 10 діб, за період з 01.03.2017 року по дату закінчення перевірки з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, ведення порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, у тому числі залишків товарно-матеріальних цінностей готівки,виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі даного наказу виписано направлення на перевірку від 26.02.2020 р. №517/14-29-01-04-31 та 518/14-29-01-04-31 головним державним ревізорам - інспекторам ГУ ДПС у Миколаївській області Коноваленко Ю.В. та Єфимчуку О.С.

В подальшому, 27.02.2020 р. посадові особи податкового органу прибули для проведення фактичної перевірки, однак не були допущені, про що складено акт №235/14-29-05-06/30641728 від 27.02.2020 р.

Від підписання акта перевірки та отримання його примірника працівник ТОВ "Вікітан" оператор ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено в акті про відмову від підписання акту про відмову в допуску до проведення №236/14-29-05-06/30641728 від 27.02.2020 р.

02.03.2020 р. прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платників податків у зв`язку із недопуском до проведення фактичної перевірки.

Не погоджуючись із наказом про призначення перевірки та рішенням про застосування адміністративного арешту, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу про призначення перевірки, суд керується та виходить з наступного.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до статей 75, 80 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків, зокрема, фактичні перевірки, в порядку, встановленому цим Кодексом

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Як видно із спірного наказу від 25.02.2020 № 547 підставою для проведення фактичної перевірки є п.п. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI .

Судом встановлено, що відповідачем в результаті доперевірочного аналізу згідно баз даних АІС "Податковий блок"/"Аналітична система" з"ясовано, що на господарську одиницю вул.Богопільська, буд.51, м.Первомайськ, Миколаївська область зареєстровано РРО з фіксальним номером на ім`я ТОВ "Вікітан". Доперевірочним аналізом встановлено, що ТОВ "Вікітан" з 03.07.2019 р. по 23.10.2019 р. не подавало звітність про використання РРО з фіксальним номером .

Отже, підставою для проведення фактичної перевірки позивача стала інформація отримана в результаті доперевірочного аналізу баз даних АІС "Податковий блок"/"Аналітична система".

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Згідно з пунктом 80.7 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

З аналізу наведеної норми слідує, що перед початком проведення фактичної перевірки, посадові особи контролюючого органу зобов`язані надати для ознайомлення та підпису платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) наказ про проведення перевірки, направлення на проведення такої перевірки та службові посвідчення.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, вказаним особам цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

При цьому, відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Отже, наведеною нормою чітко встановлено підстави для відмови у допуску та складання акту про відмову у допуску (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 (оператор АГ ТОВ "Вікітан") пред`явлено направлення на перевірку, однак він відмовив у допуску, про що складено акт від 27.02.2020 р. №235/14-29-05-06/30641728.

При цьому, суд акцентує увагу, що у спірному наказі відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки.

Окремо суд вказує й на те, що в інформаційно-аналітичній довідці вказано, що доперевірчним аналізом встановлено, що ТОВ "Вікітан" з 03.07.2019 р. по 23.10.2019 р. не подавало звітність про використання РРО з фіксальним номером . Однак, в оскаржуваному наказі вказано перевірити період діяльності з 01.03.2017 р. Доказів, які б вказували на наявність не поданння звітності товариством в період з 01.03.2017 р. по 02.07.2019 р., - суду не надано.

Більш того, контролюючий орган, як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала саме вищезазначена інформація, яка не конкретизована; у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено в рамках яких заходів ГУ ДПС у Миколаївській області встановлено неподання звітності позивачем.

Окремо суд акцентує увагу й на тому, що метою перевірки, як видно із оскаржуваного наказу та направлень на перевірку, є перевірка дотримання ТОВ "Вікітан" норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахунковихї операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, ведення порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, у тому числі залишків товарно-матеріальних цінностей готівки,виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Разом з тим, тут слід вказати, що пунктом 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

Отже, для проведення перевірки з підстав вказаних у спірному наказі, а саме, порушення ТОВ "Вікітан" норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахунковихї операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, - мають бути наявні або результати перевірок інших платників податків та/або інформація від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про порушення товариством законодавства та/або письмове звернення покупця (споживача).

Однак, спірний наказ не містить жодної із перелічених підстав. Окрім того, контролюючим органом не надано жодних доказів, які б вказували протилежне.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наказ про проведення перевірки оформлений з порушенням вимог ПК України, відтак, є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи рішення про застосування арешту платника податку, суд вказує на таке.

Як зазначалось вище, працівник ТОВ "Вікітан" оператор ОСОБА_1 відмовив посадовим особам податкового органу у допуску до фактичної перевірки, про що скаладено №235/14-29-05-06/30641728 від 27.02.2020 №236/14-29-05-06/30641728 .

За наслідками недопуску посадових осіб податкового органу до перевірки 02.03.2020 прийнято рішення №18, яким до ТОВ "Вікітан" застосовано адміністративний арешт майна платника податків.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Разом з тим, як встановлено вище, наказ про про проведення перевірки №547 від 25.02.2020 р.,оформлений з порушенням вимог ПК України, є протиправним та підлягає скасуванню. Отже, посадових осіб контролюючого органу правомірно не допущено до перевірки, як наслідок, відсутні підстави для застосування арешту майна з мотивів визначених підпунктом 94.2.3 пунктом 94.2 статті 94 ПК України. А отже, рішення про застосування адміністративного арешту є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню судові витрати, які підлягали сплаті (1921 +1921 =3 842 грн. ) та понесені позивачем у даній справі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головно управління ДПС у Миколаївській області "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "Вікітан" () " №547 від 25.02.2020 р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головно управління ДПС у Миколаївській області №18 від 02.03.2020 р. "Про застосування адміністративного арешту майна платників податку".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікітан" (вул. Гайсинське шосе, буд. 2, м. Немирів, Вінницька область, 22800, ) судовий збір у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вікітан" (вул. Гайсинське шосе, буд. 2, м. Немирів, Вінницька область, 22800, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, ).

Повний текст рішення сформовано: 18.05.2020 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна