Справа № 240/6293/20
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 травня 2020 року м. Житомир справа № 240/6293/20

категорія 112030100

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Чернова Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії посадових осіб Головного управління Національної поліції в Житомирській області протиправними щодо невірно зазначеного посадового окладу 2500 грн, замість 2950 грн у грошовому атестаті ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області внести зміни у грошовий атестат ОСОБА_1 , а саме у графу посадовий оклад 2950 грн згідно довідки №3193/29/01- 2016 від 03.01.2017 про грошове забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.08.2016, виданої УФЗБО Головного управління Національної поліції в Житомирській області та направити його до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для проведення перерахунку пенсії.

Ухвалою суду від 23.04.2020 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду щодо оскарження дій Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо невірно зазначеного посадового окладу у грошовому атестаті ОСОБА_1 від 15.09.2016 № 431 з вказівкою на момент, коли дізнався про порушення свої прав, та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог вказаної ухвали, 08.05.20250 позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду. В обгрунтування заяви зазначено, що причиною пропуску строку звернення до суду вважає, що посадовий оклад встановлений у грошовому атестаті відноситься до законодавства, яке регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Про невідповідність посадового окладу, відображеного у грошовому атестаті, дізнався від Головного управління ПФУ в Житомирській області. Крім того, зазначає, що відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Позовні вимоги про захист забезпечення права щодо встановлення посадового окладу вважає спором про порушення законодавства про оплату праці, а тому на них не поширюється обмеження строком звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позовна заява подана позивачем 15.04.2020 та зареєстрована Житомирським окружним адмінстративним судом 17.04.2019.

Як видно зі змісту позовної заяви, позивач оскаржує дії посадових осіб Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо невірно зазначеного посадового окладу у грошовому атестаті ОСОБА_1 , виданого 15.09.2016 за № 431. З вказаним грошовим атестатом позивач був ознайомлений в вересні 2016 року, про що свідчить його підпис з відміткою про правильність зазначених відомостей у атестаті.

Отже, позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду із адміністративним позовом про оскарження невірно зазначеного посадового окладу у грошовому атестаті ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Оцінюючи аргументи позивача, наведені в заяві про поновлення пропущеного строку, суд зазначає, що ним не зазначено жодних причин, з яких було пропущено строк звернення до суду із цим позовом, а також не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропущеного строку звернення.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був обізнаний із змістом свого грошового атестата ще в вересні 2016 року, проте вирішив оскаржити невідповідність зазначеного в ньому окладу лише в квітні 2020 року, що не відповідає приписам Кодексу адміністративного судочинства України в частині встановлення строків звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позовні вимоги про захист забезпечення права щодо встановлення посадового окладу є спором про порушення законодавства про оплату праці, а тому на них не поширюється обмеження строком звернення до суду, є безпідставними, оскільки предметом спору у цій справі є не оплата праці позивача (стягнення заробітної плати тощо), а неправомірність дій, на думку позивача, посадових осіб Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо зазначення в грошовому атестаті посадового окладу 2500 грн замість 2950 грн.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на вищевикладене, позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.123, 169, 243, 248, 256 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України та п.3 розділу 6 КАС України.

Суддя Г.В. Чернова