Справа № 520/12678/19
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

12 травня 2020 р. № 520/12678/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Панченко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального некомерційного підприємства Балаклійської районної ради Харківської області "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" (64207, Харківська область, м.Балаклія, вул. Партизанська, буд.25, ) про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним рішення ЛКК КНП БРР ХО "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" та скасувати висновок ЛКК №263/11 від 13.11.2019;

- зобов`язати ЛКК КНП БРР ХО "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня", за місцем, проживання дитини, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитину з інвалідністю на підставі чинного законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.11.2019 року лікарською консультативною комісією КНП БРР Харківської області "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" прийнято висновок №263/11 про відмову у визнанні ОСОБА_2 дитиною з інвалідністю. Вказаний висновок позивач вважає незаконним та таким, що порушує соціальні права її доньки, оскільки, прийнятий без урахування Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів до 16 років.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за правилами ст.257-262 КАС України.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам та третій особі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача - Комунальним некомерційним підприємством Балаклійської районної ради Харківської області "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня", надано відзив, в якому відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що Порядком видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років №482 від 04.12.2001 року визначено коло повноважень ЛКК відповідача при встановленні дітям до 18 років інвалідності, зокрема, ЛКК має право визнати дитину віком до 18 років інвалідом та оформити відповідний висновок тільки після особистого огляду такої дитини та за наявності виписки з медичної картки стаціонарного хворого або консультативного висновку спеціаліста. У наданій позивачем копії консультативного висновку ДУ НАМН України "Інститут патології хребта та суглобів ім.проф.М.І. Ситенка" №П-225397 від 08.11.2019 року висновків щодо установлення у дитини позивача медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років не має, у зв`язку підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Також, представник відповідача у відзиві на позов заявив клопотання, в якому просив розглядати справу у присутності представника КНП БРР Харківської області "Балаклійська центральна районна лікарня".

З огляду на викладене вище, за приписами ч.6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, зокрема, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

У даному випадку, при вирішенні питання про відкриття спрощеного провадження, суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем у заявленому клопотанні не наведено жодних підстав для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження, відтак дане клопотання задоволенню не підлягає.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серію НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 13.08.2013 року.

15.10.2019 року ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_2 звернулися до сімейного лікаря ОСОБА_4 КНП БРРХО "Балаклійський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" за консультацією з приводу порушень опорно-рухового апарату в зв`язку з деформацією обох стоп та отримали направлення на рентген знімки, направлення до травматолога КНП БРРХО "Балаклійський ЦКРЛ", направлення до НАМН України ДУ "Інститут патології хребта та суглобів ім. п М.І.Ситенка".

17.10.2019 року отримано заключення лікаря рентгенолога ОСОБА_5 на дитину ОСОБА_2 з діагнозом - "Плоскостопість обох стоп другого ступеню".

22.10.2019 року позивач звернулась до лікаря травматолога-ортопеда дитячого відділення НАМН України ДУ "Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Сітенка " ОСОБА_7 , де ОСОБА_2 поставлена на диспансерний облік з оформленням Форми 025/о "Медичної карти амбулаторного хворого" за №П-225397, отримано Довідку травматолога-ортопеда ОСОБА_7 з встановленням діагнозу "Плосковальгусна деформація стоп ІІ ступеню (М 21.4).

За результатом проведеного огляду лікарем рекомендовано ЛФК, масаж, ЕСМ, устілки-супінатори, ортопедичне взуття, рекомендовано зробити рентген знімки хребта на обстеження дитини з приводу сколіозу.

В подальшому 25.10.2019 позивачем отримано заключення лікаря рентгенолога на дитину ОСОБА_2 з зазначенням: " Правобічний сколіоз другого ступеню".

Також 29.10.2019 отримано Консультаційний висновок спеціаліста (Ф 028/о) травматолога-ортопеда КНП БРРХО "Балаклійська ЦКРЛ" ОСОБА_9 з встановленим діагнозом ОСОБА_2 "Плосковальгусна деформація обох стоп II (другого) пеню (М 21.4)", "С подібний правобічний сколіоз грудного відділу хребта II (другого) ступеню", лікарем дитина поставлена на диспансерний облік у КНП БРРХО "Балаклійська ЦКРЛ" з оформленням Форми 025/о "Медичної карти амбулаторного хворого".

06.11.2019 року була скликана Лікарсько-консультативна комісія КНП БРРХО "Балаклійський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" з приводу надання інвалідності ОСОБА_2 , на якій усно прийнято рішення про відкладення розгляду питання про надання інвалідності дитині після надання Ф 028/о Консультативного висновку спеціаліста, про що зроблено запис до Форми 112/о про звернення.

08.11.2019 року у лікаря травматолога-ортопеда ОСОБА_7 на підставі додатково наданих рентген знімків позивачем отримано Консультативний висновок №П-225397 Інституту Сітенка М.І. з встановленням ОСОБА_2 діагнозів, з обов`язковим зазначенням кодів МКХ-10 "Комбінований сколіоз - ІІ (другої) степені (М 41.1), Плосковальгусна деформація стоп - ІІ (другого) ступеню (М 21.4)".

13.11.2019 року на скликаній для продовження розгляду питання щодо надання інвалідності дитині позивача Лікарсько-консультативній комісії КНП БРРХО "Балаклійський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" позивач додатково надала Консультативний висновок №П-225397 з встановленими діагнозами дитині ОСОБА_2 "Комбінований сколіоз - II (другої) степені (М 41.1). Плосковальгусна деформація стоп - II (другого) ступеню (М21.4)".

Комісією прийнято висновок №263/11 з посиланням на наказ МОЗ України №482 від 04.12.201 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2002 за №11/6299 "Про затвердження порядку видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років" та наказу МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства фінансів України №454/471/516 від 08.11.2001, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.12.2001 р. за №1073/6264 "Про затвердження переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років", на підставі встановленого діагнозу Консультативного висновку №П225397 від 08.11.2019 року НАМНУ ДУ "ІПХС ім. проф. М.І.Ситенко" про відмову у визнанні інвалідом дитини до 18 років - ОСОБА_2 станом на 13.11.2019 року, у зв`язку з відсутністю у дитини медичних показань для визнання їх інвалідом.

Не погоджуючись із рішеннями відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю (далі - діти) з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності визначає Положення про лікарсько-консультативну комісію затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917.

За змістом п.3 Положення №917 лікарсько-консультативні комісії (далі - комісії) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Утворюються в установленому порядку такі комісії: центральна комісія Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, центральні обласні, центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні комісії), міські, районні, міжрайонні, районні в містах комісії. Центральні комісії утворюються за рішенням Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центральна комісія Міністерства охорони здоров`я утворюється та функціонує за рішенням МОЗ у порядку, встановленому Міністерством.

Склад центральної комісії МОЗ та її чисельність затверджуються МОЗ.

Міські, районні, міжрайонні, районні у містах комісії утворюються за рішенням керівника відповідного закладу охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу з питань охорони здоров`я місцевих держадміністрацій.

У рішенні про утворення центральних комісій, комісій визначається їх персональний склад, місце та розпорядок роботи.

До складу комісії входять голова, лікарі за спеціальностями, спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або практичний психолог.

У засіданнях комісії можуть брати участь представники органів соціального захисту населення, психолого-медико-педагогічних консультацій, а також у разі потреби - представники державної служби зайнятості, інших підприємств, установ та організацій (за згодою).

Відповідно до п.7 Положення №917 комісії визначають:

наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем;

категорію "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А", причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві;

потребу дитини з інвалідністю у забезпеченні її технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань;

потребу дитини з інвалідністю у медичній допомозі та соціальних послугах, в тому числі додатковому харчуванні, у забезпеченні лікарськими засобами, постійному сторонньому догляді, диспансерному нагляді, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування тощо;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності для направлення дитини з інвалідністю до реабілітаційних установ та інших установ, що здійснюють соціальне обслуговування.

Центральні комісії перевіряють, зокрема, правомірність прийнятих міськими, районними, міжрайонними, районними в містах комісіями рішень щодо встановлення інвалідності (п.8 Положення №917).

Згідно п. 12, 13 Положення №917 комісія в день проведення медико-соціальної експертизи готує за формою, затвердженою МОЗ, медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років щодо встановлення категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А" (щодо відмови в установленні категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А" з відповідним обґрунтуванням) та складає індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи, їх обсяги, строки проведення та виконавці.

Медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років у триденний строк надсилається органові, в якому дитина з інвалідністю перебуває на обліку як особа, що отримує державну соціальну допомогу або пенсію, а у разі первинного встановлення категорії "дитина з інвалідністю" - до органу соціального захисту населення за місцем проживання дитини з інвалідністю.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також до закладу охорони здоров`я і органу соціального захисту населення за місцем проживання дитини з інвалідністю.

Голова та члени комісії, винні у прийнятті неправильного рішення і незаконній видачі документів про інвалідність, несуть відповідальність згідно із законом.

Механізм, умови та критерії встановлення лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів (далі - комісії) інвалідності дітям встановлює Порядок встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку, особам віком до 18 років комісіями встановлюється категорія "дитина з інвалідністю", а особам віком до 18 років, які мають виключно високу міру втрати здоров`я та надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія "дитина з інвалідністю підгрупи А".

Медико-соціальна експертиза проводиться комісіями з метою встановлення дітям категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А" за направленням лікаря, який надає первинну медичну допомогу, закладу охорони здоров`я, в якому спостерігається дитина, після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб дитини, визначення клініко-функціонального діагнозу, здійснення лікувальних і реабілітаційних заходів та отримання їх результатів за наявності документів, що підтверджують стійкий розлад функцій організму, зумовлений захворюваннями, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що призводять до обмеження життєдіяльності дитини.

Рішення комісії може бути оскаржене до суду (п.13 Порядку).

Порядком видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 04.12.2001 №482, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2002 р. за №11/6299 (далі - Порядок №482), визначено, показаннями для встановлення інвалідності у дітей є патологічні стани, які виникають при вроджених, спадкових, здобутих захворюваннях та після травм.

Перелік медичних показань, що дають право про одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516 (№1073-01), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.12.2001 за №1073/6264.

Установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років здійснюється лікарсько-консультативними комісіями (далі - ЛКК) дитячих обласних, багатопрофільних міських лікарень, спеціалізованих лікарень, диспансерів, де діти перебувають на диспансерному обліку та спеціалізованому лікуванні, Української дитячої спеціалізованої лікарні "ОХМАТДИТ", Українського центру медичної реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи, клінік науково-дослідних установ Міністерства охорони здоров`я України та Академії медичних наук України після стаціонарного або амбулаторного обстеження.

При обстеженні в указаних закладах наявність у дитини медичних показань для визнання її інвалідом віком до 18 років обґрунтовується лікуючим лікарем у первинній медичній документації: медичній карті стаціонарного хворого (ф.003/о) або історії розвитку дитини (ф.112/о) за підписами лікуючого лікаря, завідувача відділення (поліклініки) та заступника головного лікаря з медичної частини із зазначеним згідно з Міжнародною класифікацією хвороб (МКХ-10) діагнозом та кодом.

Аналогічний запис заноситься до виписки з медичної карти стаціонарного хворого (ф.027/о) або консультативного висновку спеціаліста (ф.028/о) за підписами лікуючого лікаря, завідувача відділення (поліклініки), заступника головного лікаря з медичної частини, засвідченими печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Судом встановлено, що консультативним висновком спеціаліста державної установи Національної академії наук України "Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка" травматолога та ортопеда ОСОБА_9 форми 028/о, дитині встановлені діагнози: Комбінований сколіоз - II (другої) степені (М 41.1). Плоско-вальгусна деформація стоп - II (другого) ступеню (М21.4).

Вказаний висновок наданий позивачем на розгляд ЛКК Комунального некомерційного підприємства Балаклійської районної ради Харківської області "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня".

Відповідно до Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України 08.11.2001 №454/471/516, встановлені дитині ( ОСОБА_2 ) діагнози (М41.1) (М21.4) включені до вищезазначеного переліку хвороб, що дають право на одержання державної соціальної допомоги до 18 років та визнання ОСОБА_2 "дитина з інвалідністю", в переліку чітко без будь-яких доповнень вказані цифри МКХ-10 та характеристика клінічного перебігу захворювань та функціонального стану органів і систем.

З огляду на вказане, суд доходить висновку про безпідставність доводів відповідача щодо не зазначення у консультативному висновку спеціаліста медичних показань щодо визнання дитини інвалідом, оскільки, як вже зазначалось Положенням №482 визначено поняття "показання для встановлення інвалідності у дітей" - це патологічні стани, які виникають при вроджених, спадкових, здобутих захворюваннях та після травм. Таким чином, визначення спеціалістом державної профільної установи діагнозу, який відноситься до Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, від 08.11.2001 №454/471/516 і є відповідним висновком щодо розгляду ЛКК за місцем проживання дитини питання про встановлення дитині інвалідності.

Таким чином суд погоджується з доводами позивача, що відповідач діяв без дотримання пропорційності та дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для його прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямовано рішення відповідача та зауважує наступне.

Нормами статті 2 КАС України встановлено, що адміністративні суди при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, серед іншого, перевіряють чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням принципу верховенства права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов`язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на соціальне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність та незаконність висновку ЛКК Комунального некомерційного підприємства Балаклійської районної ради Харківської області "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" №263/11 від 13.11.2019 про відмову у визнанні ОСОБА_2 дитиною інвалідом, у зв`язку з чим позовні вимоги про скасування висновку №263/11 від 13.11.2019 підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення ( постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд доходить висновку, що не врахувавши при розгляді питання щодо встановлення дитині інвалідності консультативного висновку спеціаліста державної установи Національної академії наук України "Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка" травматолога та ортопеда ОСОБА_9 . про наявність медичних показань для встановлення ОСОБА_2 інвалідності, відповідач діяв необґрунтовано, отже, порушені права позивача підлягають ефективному захисту.

Разом з тим, нормами абзацу 2 частин четвертої статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, оскільки, встановлення інвалідності віднесено саме до компетенції відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати ЛКК КНП БРР ХО "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" повторно розглянути документи, що подані ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як "дитину з інвалідністю" з урахуванням висновків суду по даній справі та прийняти відповідне рішення.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір", а про наявність інших судових витрат позивачем не заявлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 243, 246, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства Балаклійської районної ради Харківської області "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати висновок ЛКК Комунального некомерційного підприємства Балаклійської районної ради Харківської області "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" №263/11 від 13.11.2019.

Зобов`язати ЛКК Комунального некомерційного підприємства Балаклійської районної ради Харківської області "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" повторно розглянути документи, що подані ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як "дитину з інвалідністю" з урахуванням висновків суду та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко