Справа № 280/1234/20
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
28 квітня 2020 року Справа № 280/1234/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 36)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача 1. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

2. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
25.02.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 (далі третя особа 1), ОСОБА_3 (далі третя особа 2), в якій позивач просить суд:

визнати рішення Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.12.2019 у справі №1852-6/04-16 про відмову у реєстрації ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 протиправним та скасувати його;

зобов`язати Відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєструвати місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 ;

стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2006 року із дружиною ОСОБА_2 . Вказує, що дане житло на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер у 2010 році. Позивач звернувся до Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за вищевказаною адресою, проте отримав відмову, мотивовану відсутністю згоди на таку реєстрацію усіх власників житла. ОСОБА_1 вважає таку відмову протиправною, із посиланням на норми Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Правил реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 вказує, що ним надано необхідні документи, достатні для прийняття рішення про реєстрацію місця проживання, у зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 28.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/1234/20; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, у відзиві (вх. від 24.03.2020 314035) посилається на те, що пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» передбачено для реєстрації місця проживання особи, у разі відсутності документів, що підтверджують право на проживання у житлі, наявність згоди власника/співвласників житла. Вказує, що згода на реєстрацію місця проживання позивача надана лише двома співвласниками, вказаними у правоустановчому документі. Враховуючи, що третій співвласник помер, така згода має надаватися його спадкоємцями. Разом із тим, оскільки державна реєстрація права власності на частку померлого ОСОБА_4 за ОСОБА_3 не проводилася, остання не є власником даної частки нерухомого майна. За таких обставин, вважає відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 правомірною. Також вказує, що Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради є юридичною особою і відповідачем у справі, а отже суд не може виносити рішення про зобов`язання вчинити певні дії Відділом реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. У задоволенні позову просить відмовити.

Ознайомившись із позовною заявою, суд встановив, що позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Співвласниками квартири АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності є ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а також свідоцтвом про право власності на житло від 29.03.2006 № НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвами про шлюб від 26.08.2006 серії НОМЕР_2 та від 01.06.2019 серії НОМЕР_3 , у зв`язку із чим ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.07.2010 серії НОМЕР_4 .

13.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою №1852-6/04-16 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , проте отримав відмову з підстав ненадання необхідних документів або інформації, а саме відсутня згода всіх власників житла.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 звернулвся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, регулює Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно абзацу п`ятого статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до абзацу одинадцятого статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Згідно частини восьмої статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Статтею 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів визначають Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі по тексту - Правила).

Відповідно до пункту 3 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Підпунктом четвертим пункту 18 Правил передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, зокрема, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Статтею 9-1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено підстави для відмови в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання. Так, орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Як вже зазначено вище, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно частини 1 статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

За правилами частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Із заяви про реєстрацію місця проживання від 13.12.2019 №1852-6/04-16 вбачається, що ОСОБА_1 просить зареєструвати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому у рядку «Згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання особи у разі відсутності документів, що підтверджують право на проживання в житлі» міститься запис «згодна» і особисті дані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як співвласників житла.

Водночас, дана заява не містить згоди третього співвласника житла ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливлює надання ним відповідної згоди.

При цьому, доказів існування на момент звернення із відповідною заявою інших співвласників квартири АДРЕСА_4 , із зареєстрованим правом власності на дане нерухоме майно, матеріали справи не містять.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем надано до органу реєстрації документи, що підтверджують його право на реєстрацію у житлі за вказаною у заяві від 13.12.2019 адресою, а тому відмова у такій реєстрації є протиправною та такою, що призводить до порушення прав позивача, а також суттєво обмежує здійснення інших цивільних, громадських та політичних прав позивача, які підлягають безумовному захисту.

Такий висновок узгоджується із висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 06.02.2020 №440/2600/19.

Звідси, належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєструвати місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 .

Твердження відповідача про те, що Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради є юридичною особою і відповідачем у справі, а отже суд не може виносити рішення про зобов`язання вчинити певні дії Відділом реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради суд не приймає, оскільки управління державної реєстрацій фізичних осіб, до якого відноситься відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району, є структурним підрозділом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Тобто, в даному випадку відповідачем у справі є юридична особа, а зобов`язання щодо вчинення певних дії судом покладено на структурний підрозділ такої юридичної особи, що не суперечить нормам КАС України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Стосовно розподілу судових витрат слід зазначити про таке.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З метою підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Коваленком В.В., до матеріалів справи додано копії: Угоди про надання правничої (правової) допомоги від 14.02.2020 №1079, предметом якої є зобов`язання Правозахисника ( ОСОБА_8 ) представляти та захищати інтереси Клієнта ( ОСОБА_1 ) відповідно до законодавства України, а Клієнт зобов`язується своєчасно оплатити його послуги. Дана Угода укладена на виконання наступних обов`язків: надання правничої (правової допомоги) в порядку кримінального, цивільного, господарського чи адміністративного судочинства: консультація, підготовка, збір документів, аналіз судової практики, підготовка позову до ДРП ЗМР про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії; додаткової угоди; акту виконаних робіт від 17.02.2020 (консультація по питанню неправомірної відмови від реєстрації за місцем проживання дружини 1 год.; визначення переліку документів, збір, підготовка, аналіз документів 1 год.; пошук, аналіз судової практики по спірним питанням 2 год.; підготовка обґрунтування позовної заяви 6 год.; підготовка заяви про судові витрати, заяви про розгляд справи без участі, роздруківка документів в паперовому вигляді 2 год.; усього 12 год., вартість послуг 8 172,00 грн.); квитанція від 17.02.2020 №1079 на суму 5 000,00 грн. (підстава: акт виконаних робіт, угода про надання правничої допомоги від 14.02.2020 №1079); ордер на надання правничої (правової) допомоги від 14.02.2020 серії АР №1004921.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На думку суду, «консультація по питанню неправомірної відмови від реєстрації за місцем проживання дружини; визначення переліку документів, збір, підготовка, аналіз документів; пошук, аналіз судової практики по спірним питанням; підготовка заяви про судові витрати, заяви про розгляд справи без участі, роздруківка документів в паперовому вигляді» є складовою частиною підготовки позовної заяви, а тому суд критично оцінює їх виокремлення адвокатом в якості окремої послуги.

Також, квитанція від 17.02.2020 №1079 на суму 5 000,00 грн. містить посилання на неконкретизований акт виконаних робіт, без зазначення його дати або номеру, а також на угоду про надання правничої допомоги від 14.02.2020 №1079, предметом надання правничої (правової допомоги) в порядку кримінального, цивільного, господарського чи адміністративного судочинства: консультація, підготовка, збір документів, аналіз судової практики, підготовка позову до ДРП ЗМР про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії. Водночас, предмет даного договору є досить розширеним, а тому однозначно ідентифікувати, що оплата на підставі квитанції від 17.02.2020 №1079 відбулася в межах надання послуг із супроводження адміністративної справи №280/1234/20, в даному випадку неможливо.

Звідси, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5 000,00 грн. не можуть бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.12.2019 про відмову у реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , викладене у заяві №1852-6/04-16.

3. Зобов`язати Відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69076, м. Запоріжжя, вул. Лахтинська, 10) зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 ;

4. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 36; ).

У стягненні на користь ОСОБА_1 з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 5 000,00 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 28.04.2020.

Суддя Ю.П. Бойченко