Справа № 533/287/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. ПолтаваСправа № 533/287/20
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Козельщинське відділення поліції Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в особі старшого державного виконавця Сидоренко Тетяни Юріївни, у якій просить:

- скасування постанови старшого державного виконавця Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Сидоренко Т.Ю. від 03.03.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61439626;

- скасування постанови старшого державного виконавця Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Сидоренко Т.Ю. від 03.03.2020 про арешт майна боржника ВП №61439626.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 березня 2020 року передано на розгляд Полтавського окружного адміністративного суду матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в особі старшого державного виконавця Сидоренко Тетяни Юріївни про скасування постанов.

Матеріали такого адміністративного позову надійшли до Полтавського окружного адміністративного суду 13 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, що необхідно було усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви, оформленої з дотриманням вимог частини 3 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, разом з її копіями для направлення належному відповідачеві.

28 квітня 2020 року позивачем надано до суду уточнену позовну заяву з доданими до неї копіями документів разом з примірником такої позовної заяви та доданих копій для направлення відповідачеві. Так, в якості належного відповідача зазначено Козельщинський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Козельщинське відділення поліції Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Остроградського, 117, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100).

13.05.2020 на електронну пошту суду надійшли пояснення, відповідно до яких представник відповідача зазначив, що старшим державним виконавцем було здійснено виконавчі дії в рамках закону для належного виконання постанови суду /а.с. 67-68/.

Суд зауважує, що предметом даного спору є правомірність дій та рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та щодо арешту майна боржника у виконавчому провадженні.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини четвертої якої адміністративна справа вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

При цьому, як передбачено частиною першою статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених, зокрема, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до змісту позовної заяви, 10.03.2020 на адресу батьків позивача надійшов лист від Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2020 № 61439626 зі стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 40800 грн на підставі постанови Козельщинського районного суду Полтавської області у справі №533/1391/19 та постановою про арешт майна боржника.

Вважаючи постанови від 03.03.2020 про відкриття виконавчого провадження № 61439626 та про арешт майна боржника такими, що порушують його права, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2020 суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У силу частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

При цьому, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання) (пункт 1 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Сидоренко Т.Ю. 03.03.2020 отримано заяву Козельщинського районного суду Полтавської області з примусового виконання відповідно до частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині стягнення адміністративного штрафу з громадянина ОСОБА_1 разом з постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі №533/1391/19 з відмітками про набрання законної сили 11.02.2020 /а.с. 69/.

Як вбачається зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2020, винесеної за результатами розгляду заяви Козельщинського районного суду Полтавської області з примусового виконання, примусовому виконанню у межах виконавчого провадження №61439626 підлягає постанова Козельщинського районного суду Полтавської області № 533/1391/19 від 31.01.2020 про стягнення штрафу у розмірі 40800,00 грн.

Відповідно до статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Частинами першою та другою статті 294 того ж Кодексу встановлено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Частиною 4 ст.299 КУпАП встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно зі статтею 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Статтею 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу, так штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, отримавши заяву Козельщинського районного суду Полтавської області з примусового виконання відповідно до частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині стягнення адміністративного штрафу з громадянина ОСОБА_1 разом з постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі №533/1391/19 з відмітками про набрання законної сили 11.02.2020 державний виконавець керувався положеннями статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", що регулює початок примусового виконання рішення.

Так, частиною першою вказаної статті визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

При цьому, суд зауважує, що повноваження Козельщинського районного суду Полтавської області щодо направлення до примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення та відповідність такої постанови статтям 3 та 4 Закону України "Про виконавче провадження" позивачем під сумнів не ставиться.

Єдиним аргументом позивача на спростування правомірності відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі №533/1391/19 є той факт, що ним копія такої постанови суду не була отримана до відкриття відповідного виконавчого провадження.

А після ознайомлення з матеріалами справи №533/1391/19 його представника 11 березня 2020 року ОСОБА_1 дізнався про накладення на нього відповідного штрафу і, дотримуючись п`ятнадцятиденного строку з дати ознайомлення, ним 16.03.2020 сплачено штраф у розмірі 20400,00 грн.

Фактично позивач не погоджується із тим, що в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про стягнення з нього штрафу у розмірі 40800,00 грн, оскільки як він зазначає ним було сплачено штраф в розмірі 20400,00 грн протягом 15 днів з дати ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження. Метою заявленого позивачем позову є припинення можливості у майбутньому стягнути з нього решту суми штрафу у розмірі 20400,00 грн (другу частину із суми 40800,00 грн, крім сплаченої позивачем). В той же час, суд звертає увагу, що предметом позову є постанова про відкриття виконавчого провадження, а не дії державного виконавця щодо примусового виконання постанови суду в частині стягнення з позивача частини штрафу в розмірі 20400,00 грн, тобто понад ту частину, яку позивач добровільно сплатив, дізнавшись про наявність такого виконавчого документу. Відтак, суд в межах предмету позову розглядає правомірність дій державного виконавця саме під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, а не щодо дій, які можливо ним будуть вчиненні в майбутньому.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому. В той же час, позивач обґрунтовує свою вимогу про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження обставинами, які можуть настати в майбутньому, а саме у випадку, якщо державний виконавець буде здійснювати дії щодо стягнення з позивача суми штрафу в розмірі 20400 грн, незважаючи на те, що, як зазначає позивач, ним було своєчасно сплачено штраф у розмірі 20400 грн.

Крім вище викладеного, суд наголошує, що відповідно до відомостей зазначених у постанові Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі №533/1391/19 зазначено, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. При цьому на протоколах про адміністративні правопорушення є запис про те, що справа буде розглянута в Козельщинському районному суді Полтавської області, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 з наявністю такої справи.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Погоджуючись із зазначеним, суд наголошує, що позивач будучи обізнаним щодо складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення та про те, що справа, за результатами розгляду останніх, буде розглянута в Козельщинському районному суді Полтавської області, не скористався своїм правом ознайомитись з перебігом розгляду такої справи чи її результатами.

При цьому, відповідно до положень статті 279-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що регулює розгляд справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, визначено, що Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14 3 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) /абз.5/.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову /абз. 8/.

Відтак, в міру викладених норм та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, постанова Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.01.2020 у справі №533/1391/19 вважається врученою 06.02.2020.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було сплачено штраф, визначений такою постановою зі сплином п`ятнадцятиденного строку, тобто 21.02.2020. Ні у Козельщинського районного суду Полтавської області станом на дату направлення постанови суду для примусового виконання, ні в державного виконавця Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Сидоренко Т.Ю. станом на дату прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2020 не було жодного документу на підтвердження сплати ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20400 грн.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно в строк та спосіб передбачений Законом України "Про виконавче провадження" винесено 03.03.2020 постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника подвійного розмірі штрафу в сумі 40800 грн.

Як наслідок, вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови старшого державного виконавця Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Сидоренко Т.Ю. від 03.03.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61439626 - задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку вимозі про скасування постанови старшого державного виконавця Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Сидоренко Т.Ю. від 03.03.2020 про арешт майна боржника ВП №61439626, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з частиною 7 статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина 3 статті 56 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Як зазначено в частині шостій статті 48 Закону №1404-VIII, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Проаналізувавши наведені норми Закону та фактичні обставини справи, суд зазначає, що застосувати пропорцію у такому разі можливо лише за умови обізнаності виконавця про склад майна боржника та його вартість.

Звідси, очевидним є висновок про те, що боржник у такому разі не позбавлений можливості та права повідомити виконавця про наявне у нього майно, на яке можливо накласти арешт для дотримання пропорції з борговими зобов`язаннями. Однак боржник жодних дій і навіть спроб задля цього не вжив.

Відтак, виконавець за відсутності будь-якої інформації про склад майна боржника правомірно застосував арешт до всього майна у відповідності до вимог ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" у межах суми стягнення з метою забезпечення реального виконання рішення суду, неможливості відчуження, вилучення чи розтрати майна боржником.

Відтак, вимоги у цій частині також не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Остроградського, 75/15, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100, ідентифікаційний код 34131248), третя ооба, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Козельщинське відділення поліції Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Остроградського, 117, смт. Козельщина, Полтавська область, 39100), про скасування постанов повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Г.Ясиновський