Справа № 280/5781/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2020 року м. Дніпросправа № 280/5781/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2020 р. (суддя Лазаренко М.С., повне судове рішення складено 14.02.2020 р.) в справі № 280/5781/19 за позовом ОСОБА_1 до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області про зобов`язання нарахувати та виплатити середню заробітну плату,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області про зобов`язання нарахувати та виплатити середню заробітну плату, яку одержувала на виборній посаді у Вершинській сільській раді Більмацького району Запорізької області, з моменту завершення повноважень, але не більше 6 місяців.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2020 р. позов задоволено, зобов`язано Більмацьку селищну раду Більмацького району Запорізької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату, яку вона отримувала на виборній посаді у Вершинській сільській раді Більмацького району Запорізької області, за шість місяців.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує, що гарантія щодо збереження заробітної плати надається місцевою радою лише за умови неможливості реалізації гарантії щодо надання попередньої або рівноцінної роботи (посади) зі сторони підприємства, установи, організації, до яких звернулась особа з метою повернення на попередню роботу. На попередньому місці роботи позивача (відділ у Більмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області) наявна вакантна посада, про що повідомлено позивача, відповідно позивач має можливість реалізувати своє право повернення на попередню посаду. Висновок суду першої інстанції про неможливість збереження за позивачем попереднього місця роботи через необхідність брати участь у конкурсі вважає необґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів намагання взяти участь у такому конкурсі. Тобто, надання рівноцінної посади було можливо, проте саме позивач не скористалась такою можливістю. Крім того, вважає, що на позивача не поширюються гарантії, передбачені статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки до обрання позивача у 2015 році на посаду секретаря сільської ради позивач не перебувала в трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями, а перебувала на аналогічній виборній посаді.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 квітня 1998 року відповідно до рішення № 2 Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області ОСОБА_1 обрана секретарем ради.

У зв`язку з обранням на посаду секретаря ради її було звільнено з посади спеціаліста Куйбишевського районного відділу земельних ресурсів за п. 5 ст. 36 КЗпП України.

З 10 квітня 1998 року по 11 листопада 2016 року ОСОБА_1 безперервно п`ять разів обиралася секретарем ради.

23 липня 2019 року повноваження ОСОБА_1 припинені на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

24 липня 2019 року позивач звернулася до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області з письмовою заявою про виплату їй середньої заробітньої плати, яку вона отримувала на виборній посаді.

29.07.2019 відповідачем надано відповідь із проханням надати довідку чи будь-який інший документ щодо можливості чи неможливості її працевлаштування у Більмацькому районному відділі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, а також надати довідку з відповідного місцевого органу Пенсійного фонду України щодо неотримання нею жодної з перелічених у статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» пенсій.

Позивачем надано, зокрема, копію листа Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 17.09.2019, проте в цьому листі, знову ж таки, не містилося відомостей про можливість чи неможливість надання позивачу попередньої або іншої рівноцінної роботи (посади) на попередньому місці роботи.

Враховуючи це, листом відповідача від 23.09.2019 позивачу рекомендовано повторно звернутися за довідкою про можливість надання попередньої роботи (посади), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади).

11.10.2019 позивачем надано відповідачу нову заяву, до якої додано матеріали листування з Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області, зокрема копію листа Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 07.10.2019, в якому зазначалося, що: «Згідно зі штатним розкладом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, у Відділі у Більмацькому районі є вакантна посада спеціаліста».

Не бажаючи брати участь у конкурсі на заміщення вакантної посади спеціаліста, позивач 11.10.2019 надала знову заяву до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, в якій вказала, що: «...мій роботодавець не зберіг за мною попереднього робочого місця (посади) та не запропонував мені його зайняти (обійняти)...».

29.10.2019 Більмацька селищна рада Більмацького району Запорізької області надала відповідь на ім`я позивача, в якій повідомила, що оскільки з поданих документів встановлено, що позивачу Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області не відмовлено у працевлаштуванні, то згідно з вимогами законодавства відсутні підстави для збереження середнього заробітку, який позивач отримувала на виборній посаді у сільській раді.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області, яким запропоновано позивачу пройти конкурс на вакантну посаду, зазначено про незбереження за позивачем попередньої роботи (посади) та ненадання рівноцінної роботи (посади), тобто не дотримано гарантій як працівника, обраного на виборну посаду, які передбачені ст. 118 КЗпП України.

Відповідно, у разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що колишньому секретарю ради гарантується збереження середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді, лише за умови неможливості надання їй попередньої роботи і виключно на період працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому, необхідною умовою реалізації зазначеного права слід вважати подання колишнім секретарем ради до відповідної сільської ради документів, що підтверджують попереднє місце праці, а також неможливість працевлаштування на підприємстві, в установі чи організації, де позивач працювала до обрання, або ж рівноцінній роботі (посаді).

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.04.1998 р. на підставі рішення № 2 Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області обрано секретарем ради.

У зв`язку з обранням на посаду секретаря місцевої ради ОСОБА_1 звільнено з посади спеціаліста Куйбишевського районного відділу земельних ресурсів за п. 5 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_1 з 10.04.1998 р. по 11.11.2016 р. безперервно обиралася секретарем Вершинської сільської ради.

23.07.2019 р. припинено повноваження ОСОБА_1 як секретаря Вершинської сільської ради на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

24.07.2019 р. позивач звернулася до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області з питання виплати середньої заробітної плати, яку вона отримувала на виборній посаді.

Листом від 29.10.2019 р. відповідачем повідомлено позивача про відсутність підстав для виплати середнього заробітку у зв`язку з тим, що Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області позивачу не відмовлено у працевлаштуванні.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради визначає Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 р. № 93-IV (далі - Закон № 93-IV), який також встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.

Абзацом 1 частини 1 статті 33 Закону № 93-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Відповідно до абзаців 1-2 частини 2 статті 33 Закону № 93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 Кодексу законів про працю України, за приписами якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, приведеними вище нормами права встановлено право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади).

Тобто, у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців.

Як зазначено вище, до обрання на виборну посаду у 1998 року позивач працювала на посаді спеціаліста Куйбишевського районного відділу земельних ресурсів Запорізької області, з якої звільнена за п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Після цього позивач безперервно обиралась на виборну посаду у місцевій раді до 23.07.2019 р., коли припинено повноваження ОСОБА_1 як секретаря Вершинської сільської ради на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

Відповідно до статті 118 КЗпП та статті 33 Закону № 93-IV позивачу гарантовано після закінчення повноважень за виборною посадою надання попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання рівноцінної роботи (посади).

На звернення позивача щодо надання попередньої посади у відділі у Більмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, який є правонаступником Куйбишевського районного відділу земельних ресурсів, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило позивача, що згідно зі штатним розкладом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у відділі у Більмацькому районі є вакантна посада спеціаліста, проте зайняття такої посади можливе лише в порядку конкурсу на заміщення вакантних посад державної служби.

Тобто, є цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що фактично Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, пропонуючи позивачу пройти конкурс на вакантну посаду, зазначає про незбереження за позивачем попередньої роботи (посади) та ненадання рівноцінної роботи (посади) після припинення повноважень за виборною посадою, що вказує про не дотримання гарантій позивача як працівника, обраного на виборну посаду, які передбачені статтею 118 КЗпП.

Позивач в силу віку не має права на пенсійне забезпечення, їй не призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону.

Відповідно, за позивачем на період працевлаштування зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку вона одержувала на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Приведені обставини дають підстави вважати обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Доводи апелянта про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу середньої заробітної плати за виборною посадою через небажання саме позивача проходити конкурс для зайняття вакантної посади у відділі у Більмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області суд визнає необґрунтованими, зважаючи на те, що статтею 118 КЗпП чітко передбачена гарантія працівнику у наданні попередньої або іншої рівноцінної посади після припинення повноважень за виборною посадою, без будь-яких умов, зокрема, проходження конкурсу.

Посилання апелянта про те, що на позивача не поширюються гарантії, передбачені статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки до обрання позивача у 2015 році на посаду секретаря сільської ради позивач не перебувала в трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями, а перебувала на аналогічній виборній посаді, є незмістовними, оскільки перебування позивача на виборній посаді протягом декількох каденцій не позбавляє позивача права повернення на посаду, яку позивач обіймала до обрання вперше на виборну посаду, або, у разі неможливості, отримання середнього заробітку за виборною посадою протягом шести місяців.

При цьому апелянт цілком безпідставно посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом в постанові від 07.02.2019 р. в справі № 507/1299/16-а, зважаючи на те, що правовідносини, що розглядались Верховним Судом, є відмінними від правовідносин, що розглядаються в цій справі.

Так, в справі № 507/1299/16-а спірним було питання виплати середньої заробітної плати особі за шість місяців, яку особа одержувала на виборній посаді в органі місцевого самоврядування, проте ця особа - позивач до обрання на виборну посаду не працювала взагалі.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа стосується питання прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а позивач не є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище, ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2020 р. в справі № 280/5781/19 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.02.2020 р. в справі № 280/5781/19 за позовом ОСОБА_1 до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області про зобов`язання нарахувати та виплатити середню заробітну плату залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 12.05.2020 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12.05.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко