Справа № 396/281/20
Суддя: Русіна А. А.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/281/20
Провадження № 2-а/396/16/20
13.05.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Русіної Алли Анатоліївни,
за участю секретаря судового засідання Пасічник І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду справу № 396/281/20 за адміністративним позовомОСОБА_1 до поліцейського 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Шешеня Максима Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до поліцейського 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Шешеня Максима Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною винесеної за відсутності належних доказів та методики зважування транспортного засобу, та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому просить її скасувати.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, додатково пояснив, що навантаження на ТЗ відбулося в межах дозволеної маси 40 т.. Навантаження на другу вісь 12т. відбулося внаслідок руху автомобіля, можливо при гальмуванні сипучий груз насіння соняшника перемістилося в напрямку однієї осі. Квитанція оформлена не належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до наступних висновків.
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.
Згідно із КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенантом поліції Шешеня М.А., як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, згідно п.2 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього рухуУкраїни, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до п.п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 року № 1306 (далі -Правила дорожнього руху), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Приписами ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.
Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879.
Відповідно до п.3 зазначеного порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Згідно з ч.3 п.2 зазначеного порядку, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Відповідно до п.4 абз.2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № ЗО, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (враховуючи сипучість вантажу).
Тобто, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що в даному випадку еквівалентно 220 кг на одиночну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на одиночну вісь становить більше 2%.
Відповідно до Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.
П.п. 8.14-8.15 Глави 8 зазначених правил, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.
Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.
Згідно з п. 12.1 Глави 12 зазначених правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.
Відповідно до п. 12.5 Глави 12 вказаних правил, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Пунктом 8.20 Глави 8 зазначених правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.
Відповідно до п. 8.21 Глави 8, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.
Водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого грузу великоваговим автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Згідно з п. 1.9 Правил Дорожнього Руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно зі ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).
Позивач зазначає, що загальна маса вантажу не перевищувала 40т. та оскаржує результати габаритно-вагового контролю, на підставі яких уповноваженою посадовою особою органів Національної поліції, в його діях було встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.
Відповідно до пп.2 п.2 Порядку №879 визначено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться гідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Також не містить будь-яких даних про назву та технічні характеристики вагового комплексу, не містять підписів та жодної печатки, що вказує на неналежне їх оформлення та не містять зазначення про будь-яких свідків, які були б присутні при тому, що водій автомобіля ознайомився зі змістом акту чи розрахунку та від підпису в них відмовився.
Відповідно до п.18, п.16 вище вказаного Порядку, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Однак, з наявної квитанції неможливо встановити, який саме контроль зважування транспортного засобу позивача було здійснено, а також не вказано місце його здійснення, не можливо встановити які саме величини вимірювання ваги використовувались для встановлення факту порушення.
Крім того, не подано документів про державну метрологічну атестацію вимірювального приладу, яким здійснено габаритно-ваговий контроль, а також протокол, свідоцтво про метрологічну реєстрації в ДП «Укрметртестстандарт» на предмет відповідності технічних характеристик ваг, що є порушенням зазначеного Порядку.
Відповідно до оглянутого в судовому засіданні DVD-диску з відеозаписом з нагрудної відеокамери, який було подано відповідачем, як додаток до відзиву, судом встановлено, що самого факту порушення позивачем на відео не зафіксовано, на відеозаписі зафіксовано сам факт складання постанови і розмова, яка є несуттєвою для визначення винності позивача у скоєнні правопорушення.
Таким чином, відповідач у своєму відзиві не спростував доводи позивача, не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували проведення вимірювання транспортного засобу позивача належним чином, не подано сертифікат на прилад вимірювання.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Отже, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, за порушення п. 22.5.ПДР.
Крім того, що після першого притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, яке є триваючим, працівниками поліції не було вжито всіх належних заходів для недопущення подальшого руху керованого позивачем автомобіля, в тому числі автомобіль не був затриманий і поміщений на спеціальний майданчик у порядку ст.265-2 КУпАП.
Такі дії сприяли формуванню у позивача переконання про можливість безперешкодного подальшого руху за маршрутом слідування.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, вищевикладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297, 286 КАС України, ст.ст.7, 122, 245, 246, 247, 251, 254, 258, 279 КУпАП, суд,-
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Скасувати постанову винесену поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенантом поліції Шешенею Максимом Анатолійовичем, серія ЕАК № 2155316 від 24.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області.

Строк на апеляційне оскарження на підставі пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України продовжується на строк дії карантину.

Повний текст рішення складено 14.05.2020 року.

Головуючий: А. А. Русіна