Справа № 760/2135/20
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/2135/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Олех Ю.М.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6 роти 4 батальйону Павлюк Інни Сергіївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 6 роти 4 батальйону Павлюк І.С. про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 січня 2020 року інспектором патрульної поліції 6 роти 4 батальйону Павлюк І.С. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів, не пред`явлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1.б ПДР України.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню. Правил дорожнього руху він не порушував, номерний знак на автомобілі забруднений не був. Інспектор не мав права його зупиняти, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху. Вказує, що відповідач незаконно розглянула справу на місці зупинки автомобіля, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, чим позбавила його в повному обсязі скористатись своїми правами. Крім того, відповідач доказів порушення ним правил дорожнього руху не надала, його пояснення не були прийняті до уваги.

Просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 1968931 від 13 січня 2020 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Позивача було зупинено за керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів. Вона за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінила докази, а також врахувала те, що вона особисто бачила, зупинила автомобіль позивача та винесла законну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 18-22).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції 6 роти 4 батальйону Павлюк І.С. винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу 425 гривень за за керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів, не пред`явлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1.б ПДР України (а.с. 5).

Позивач посилається на те, що відповідач розглянула справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за адресою розташування управління патрульної поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 276 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Конституційний суд України у рішенні від 26 травня 2015 року в справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КпАП України дав офіційне тлумачення зазначеній нормі. Вказано, що положення цієї статті, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, статтями 121-1, 121-2, частинами 1, 2, 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, статтями 125, 126, частинами 1, 2, 3 ст. 127, статтями 128, 129, 132-1, частинами 6, 11 ст. 133-1, частинами 1, 2, 3 ст. 140 КпАП України, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач розглянула справу на місці зупинки транспортного засобу та винесла постанову, яка є предметом оскарження. Сам факт такого розгляду адміністративної справи не є підставою для скасування постанови.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.п. «а» п. 2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Позивач зазначає, що він не порушував Правил дорожнього руху, а тому інспектор не мав права його зупиняти та вимагати пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

На підтвердження відсутності з його боку порушення Правил дорожнього руху позивачем надані суду фотографії моменту зупинки автомобіля інспектором (а.с. 6, 7), з яких вбачається, що державний реєстраційний номер на автомобілі позивача не забруднений та підлягає ідентифікації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

З постанови серія ЕАК № 1968931 від 13 січня 2020 року вбачається, що вона містить посилання на порушення позивачем Правил дорожнього руху - керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 метрів, проте постанова винесена лише за ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Доказів на підтвердження наявності обставин для зупинення транспортного засобу позивача, виключний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідачем надано не було.

Незважаючи на заперечення позивачем факту порушення ним швидкісного режиму та оспорювання допущеного порушення, відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень у відзиві зазначено про те, що вона, перебуваючи 13 січня 2020 року в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо стала свідком вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а отже вина особи є доведеною.

Разом з тим, відповідачем суду не надано будь-яких доказів правомірності винесеної постанови про притягненню позивача до адміністративної відповідальності. Заперечення відповідача ґрунтуються лише на тексті відзиву на позовну заяву.

Вбачається, що суду не надано належних доказів фіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху 13 січня 2020 року.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що відповідач не надала суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Керуючись статтями 122, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 Про Правила дорожнього руху, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286, ч. 3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора патрульної поліції 6 роти 4 батальйону Павлюк Інни Сергіївни (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову ЕАК № 1968931 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 13 січня 2020 року, винесену інспектором патрульної поліції 6 роти 4 батальйону Павлюк Інною Сергіївною (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: