Справа № 620/3510/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3510/19 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суддя Ткаченко О.Є._ у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області , у якому просив:

- визнати неправомірним рішення Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, оформлене листом від 29.05.2019 за №14615/06, про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно заяви від 26.12.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.12.2018.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року позов задоволено повністю; визнано неправомірним рішення Чернігівського об`єднаного управління пенсійного фонду України про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно заяви від 26.12.2018, що оформлене листом від 29.05.2019 за №14615/06; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.12.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати у 30-денний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідно до наданої позивачем довідки №2 від 02.11.2018, виданої ПАТ Чернігівський ремонтно-механічний завод "Жовтневий молот" до пільгового стажу (Список №1 та №2) зараховані періоди роботи:

1) Список №1:

- з 25.05.1987 р. по 04.09.1988 р. (1 рік 3 місяці 10 днів) на посаді штамповщика на штамповочних молотах;

- з 17.09.1988 р. по 13.07.1990 р. (1 рік 9 місяців 27 днів) на посаді коваля на вільному куванні металу на молотах і пресах.

2) Список №2:

- з 25.03.1985 р. по 24.05.1987 р. (2 роки 2 місяці) на посаді слюсаря на гарячих ділянках робіт;

- з 14.07.1990 р. по 25.09.1991 р. (1 рік 2 місяці 12 днів) на посаді слюсаря на гарячих ділянках робіт.

До пільгового стажу позивача не зараховані періоди:

- з 14.10.1991 по 16.08.1994 на посаді коваля Чернігівського автотранспортного підприємства 17454 (оскільки позивачем не було надано довідки, передбаченої п.20 Порядку №637, та документів про атестацію робочих місць, а запити Головного управління до Чернігівського автотранспортного підприємства 17454 щодо витребування необхідних документів для підтвердження пільгового стажу за вказаний період, відповідь не надходила);

- з 28.11.1994 по 02.06.1995 на посаді коваля акціонерного товариства "Будіндустрія" (оскільки позивачем не було надано довідки, передбаченої п.20 Порядку №637, та документів про атестацію робочих місць. На запити Головного управління до Акцонерного товариства "Будіндустрія" вказаним підприємством повідомлено, що в 1996 році проводилась атестація робочих місць, проте посада коваля не була включена до списку);

- з 27.06.1995 по 31.01.1996 на посаді коваля управління механізованих робіт тресту "Славутичатоменергобуд" (оскільки позивачем не було надано довідки, передбаченої п.20 Порядку №637, та документів про атестацію робочих місць. На запити Головного управління до управління механізованих робіт тресту "Славутичатоменергобуд" щодо витребування необхідних документів для підтвердження пільгового стажу за вказаний період, відповідь не надходила);

- з 14.02.1996 по 15.05.1996 на посаді коваля виробничого підрозділу моторвагонне депо Чернігів регіональної філії "Південно-західної" залізниці акціонерного товариства "Українська залізниця" (оскільки позивачем не було надано довідки, передбаченої п.20 Порядку №637, та документів про атестацію робочих місць. На запити Головного управління до виробничого підрозділу моторвагонне депо Чернігів вказаним підприємством повідомлено, що атестація робочого місця на посаду коваля не проводилась).

За наданими позивачем документам, загальний стаж складає 24 роки 6 місяців 13 днів. Таким чином, позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1, оскільки пільговий стаж по Списку №1 складає 3 роки 1 місяць 7 днів, що є менше половини стажу зі шкідливими умовами праці по Списку №1 (5 років). Також, позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2, зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки, оскільки позивачеві на момент звернення виповнилось повних 57 років, загальний страховий стаж складає 24 роки 6 місяців 13 днів, а пільговий стаж по Списку №2 (із врахуванням пільгового стажу по Списку №1) складає 6 років 5 місяців 19 днів.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції зобов`язано відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах, проте не зобов`язано врахувати якісь періоди роботи до пільгового стажу за якими і визначається право на отримання пенсії по Списку №1 чи Списку №2. При цьому, без врахування конкретних періодів роботи до пільгового стажу позивача відповідач буде не змозі виконати судове рішення в повному обсязі.

21.04.2020 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги та вказує, що суд першої інстанції правильно вирішив, що позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26 грудня 2018 року підлягає задоволенню, оскільки встановлення права позивача на призначення пенсії є безумовною підставою для відповідача призначити пенсію позивачу, за відсутністю при цьому у відповідача альтернативної поведінки.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено (згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 ), що:

- загальний трудовий стаж ОСОБА_1 по найму до прийняття на Чернігівську фабрику музінструментів складав: 10 м. 23 д. - навчання в ДПТУ; 2 р. 21 д. - служба в Радянській армії;

- відповідно до наказу №542 від 10.08.1983 був прийнятий в цех металодеталей учнем пресувальника з 15.08.1983 на Чернігівську фабрику музінструментів;

- згідно наказу №845 від 30.12.1983 - 01.01.1984 присвоєно 3 розряд пресувальника по гарячому штампуванню;

- згідно запису від 07.03.1985 - наказом №76 від 06.03.1985 - звільнений з фабрики за власним бажанням;

- згідно запису від 25.03.1985 - наказом №46-п від 19.03.1985 - прийнятий слюсарем 3 розряду по ремонту обладнання на гарячих ділянках робіт ковальсько-термічної ділянки на Чернігівський ремонтно-механічний завод «Жовтневий молот»;

- згідно запису від 25.05.1987 - згідно наказу №71-п від 25.05.1987 переведений штампувальником 2 розряду ковальсько-термічної ділянки;

- згідно запису від 05.09.1988 - згідно наказу №117-п від 05.09.1988 переведений перекваліфікантом коваля на вільному куванні металу на молотах і пресах ковальсько-термічної ділянки;

- згідно запису від 17.09.1988 - наказом №133 від 22.05.1988 присвоєний 2 розряд коваля на вільному куванні металу на молотах і пресах ковальсько-термічної ділянки;

- згідно запису від 01.08.1989 - наказом №128 к від 01.09.1989 присвоєний 3 розряд коваля на вільному куванні металу на молотах і пресах;

- згідно запису від 01.04.1989 - наказом №65 від 30.03.1989 - коваль 3 розряду на вільному куванні металу на молотах і пресах ковальсько-термічної ділянки;

- згідно запису від 16.07.1990 - наказом №9 від 13.07.1990 переведений слюсарем 5 розряду на гарячих ділянках робіт в групу механізації ділянки;

- згідно запису від 25.09.1991 - наказом №125-к від 24.09.1991 - звільнений за власним бажанням;

- згідно запису від 14.10.1991 - наказом №145-к від 25.09.1991 - прийнятий ковалем 3 розряду в АРМ ручного кування в Чернігівське автотранспортне підприємство 17454;

- згідно запису від 09.10.1992 - наказом №149 к від 09.10.1992 - присвоєний 4 розряд коваля ручного кування;

- згідно запису від 16.08.1994 - наказом №69 від 16.08.1994 - звільнений за власним бажанням;

- згідно запису від 28.11.1994 - наказом №59 прийнятий на роботу ковалем ручного кування на 6 р. на АТ «Будіндустрія»(раніше завод залізобетонних виробів об`єднання «Чернігівоблагробуд»;

- згідно запису від 02.06.1995 - звільнений;

- згідно запису від 27.06.1995 - наказом №151 від 26.06.1995 - прийнятий в якості коваля по 6 розряду Управління механізованих робіт тресту «Славутичатоменергобуд»;

- згідно запису від 01.08.1995 - наказом №161 від 13.07.1995 Управління механізованих робіт тресту «Славутичатоменергобуд» реорганізовано в Управління механізації і автомобільного транспорту тресту «Славутичатоменергобуд»;

- згідно запису від 31.01.1996 - наказом №30 від 30.01.1996 - звільнений за власним бажанням;

- згідно запису від 14.02.1996 - наказом №43 від 09.02.1996 зарахований ковалем 6 розряду на виробничий підрозділ моторвагонного депо Чернігівської регіональної філії «Пвденно-західної залізниці» АТ «Укрзалізниця»;

- згідно запису від 01.04.1996 - згідно наказу №41 від 29.04.1996 - внесено зміни до наказу №43 від 09.02.1996 - встановлений 4 розряд коваля на молота і пресах;

- згідно запису від 15.05.1996 - згідно наказу №160 від 17.05.1996 звільнений за власним бажанням.

26.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило позивачу в призначенні пенсії, згідно відповіді від 29.05.2019 №14615/06, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1 та необхідного страхового стажу та недосягнення відповідного віку для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2.

Мотивами відмови зазначено, зокрема, що згідно довідки № 2 від 02.11.2018, виданої публічним акціонерним товариством Чернігівський ремонтно-механічний завод "Жовтневий молот" до пільгового стажу зараховано період роботи:

період роботи з 25.03.1985 по 24.05.1987 на посаді слюсаря на гарячих ділянках робіт - робота по Списку № 2 , що складає 2 роки 2 місяці 0 днів;

період роботи з 25.05.1987 по 04.09.1988 - на посаді штамповщика на штамповочних молотах - робота по Списку № 1, що складає 1 рік 3 місяці 10 днів;

період роботи з 17.09.1988 по 13.07.1990 - на посаді коваля на вільному куванні металу на молотах і пресах - робота по Списку № 1, що складає 1 рік 9 місяців 27 днів;

період роботи з 14.07.1990 по 25.09.1991 - на посаді слюсаря на гарячих ділянках робіт - робота по Списку № 2, що складає 1 рік 2 місяці 12 днів;

До пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи:

з 14.10.1991 по 16.08.1994 на посаді коваля Чернігівського автотранспортного підприємства 17454, оскільки не надано уточнюючі довідки передбачені п.20 Порядку застосування Списків №1 і №2 від 18.11.2005 №383 та документи про атестацію робочих місць;

з 28.11.1994 по 02.06.1995 на посаді коваля Акціонерного товариства " Будіндустрія" ( раніше завод залізобетонних виробів об`єднання " Чернігівоблагробуд"), оскільки не надано уточнюючі довідки передбачені п.20 Порядку та документи про атестацію робочих місць;

з 27.06.1995 по 31.01.1996 на посаді коваля управління механізованих робіт тресту " Славутичатомєнергобуд" оскільки не надані уточнюючі довідки передбачені п.20 вищевказаного Порядку та документи про атестацію робочих місць;

з 14.02.1996 по 15.05.1996 на посаді коваля виробничого підрозділу моторвагонне депо Чернігів регіональної філії "Південно-західної залізниці" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (раніше локомотивне депо), оскільки не надані уточнюючі довідки передбачені п.20 вищевказаного Порядку та документи про атестацію робочих місць, а на запит управління № 8670/06 від 26.03.2019 р. виробничим підрозділом моторвагонне депо Чернігів повідомлено ( довідка № 689 від 17.04.2019), що атестація робочого місця на посаду коваля не проводилась.

Відповідач зазначив, що загальний страховий стаж з урахуванням Списку №1(3 роки 1 місяць 7 днів) складає 24 роки 6 місяців 13 днів. Оскільки відсутня половина стажу роботи з шкідливими умовами праці по Списку № 1 - 5 років, в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 відмовлено. Також, ОСОБА_1 не маєте права на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2, із зменшенням пенсійного віку на 2 роки, (пільговий стаж по Списку № 2 складає 6 років 5 місяців 19 днів, з урахуванням стажу на пільгових умовах по Списку № 1 - 3 роки 1 місяць 7 днів), оскільки ОСОБА_1 57 років і страховий стаж складає 24 роки 6 місяців 13 днів.

Позивач не погоджуючись з протиправною відмовою відповідача в призначенні йому пенсії на пільгових умовах, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні, суд першої інстанції зазначив, що не врахувавши до пільгового стажу позивача роботу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, професій, посад і показників періоди з 18.05.1981-10.06.1983 (строкова служба в армії), з 15.08.1983 року по 07.03.1985 року роботу за професією пресувальник на гарячому штампуванні в Чернігівській фабриці музичних інструментів, з 14.10.1991 року до 21.08.1992 року включно роботу ковалем ручної ковки в АРМ в Чернігівському автотранспортному підприємстві 47454, відповідач неправомірно прийняв рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Крім того, згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до п.5 ст.114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п.10 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленим належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1 та Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року (справа № 308/3135/17) та постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року (справа №356/41/17).

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічне правове положення закріплено й у статті 48 КЗпП України та в пункті 1 Порядку № 637.

Також, пунктами 1, 2, 20 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно діючого законодавства атестація робочих місць проводиться в Україні з 21.08.1992.

Відтак, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списку за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року і за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Так, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу відповідач зазначив, що до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи: з 14.10.1991 по 16.08.1994 на посаді коваля Чернігівського автотранспортного підприємства 17454, оскільки не надано уточнюючі довідки передбачені п.20 Порядку застосування Списків №1 і №2 від 18.11.2005 №383 та документи про атестацію робочих місць; з 28.11.1994 по 02.06.1995 на посаді коваля Акціонерного товариства " Будіндустрія" (раніше завод залізобетонних виробів об`єднання " Чернігівоблагробуд"), оскільки не надано уточнюючі довідки передбачені п.20 Порядку та документи про атестацію робочих місць; з 27.06.1995 по 31.01.1996 на посаді коваля управління механізованих робіт тресту "Славутичатомєнергобуд" оскільки не надані уточнюючі довідки передбачені п.20 вищевказаного Порядку та документи про атестацію робочих місць, однак, суд апеляційної інстанції вважає такі доводи відповідача необґрунтованими а відмову у зарахуванні такого стажу - протиправною, оскільки відсутність доказів проведення атестації робочих місць за умовами праці у період з 21 серпня 1992 року (дата початку проведення атестації робочих місць в Україні, та період роботи позивача починаючи з Чернігівського автотранспортного підприємства 17454) по 31 січня 1996 року (дата звільнення позивача з управління механізованих робіт тресту "Славутичатомєнергобуд" за власним бажанням) не може свідчити про не підтвердження зайнятості позивача за відповідною професією що міститься у Списках, оскільки атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років, а тому, з 21 серпня 1992 року підприємства могли протягом п`яти років провести таку атестацію, а щодо періоду роботи позивача з 14.10.1991 по 21.08. 1992, то документи про атестацію робочих місць за вказаний період не вимагаються, адже атестація робочих місць проводиться в Україні з 21.08.1992, тому такий період міг бути зарахований відповідачем без документів про атестацію робочих місць, таким чином, відповідач не прийняв законне рішення про зарахування відповідного стажу роботи, яке дає право на пільги.

Крім того, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача роботи з 14.02.1996 по 15.05.1996 на посаді коваля виробничого підрозділу моторвагонне депо Чернігів регіональної філії "Південно-західної залізниці" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (раніше локомотивне депо), оскільки не надані уточнюючі довідки передбачені п.20 вищевказаного Порядку та документи про атестацію робочих місць, а на запит управління № 8670/06 від 26.03.2019 р. виробничим підрозділом моторвагонне депо Чернігів повідомлено (довідка № 689 від 17.04.2019), що атестація робочого місця на посаду коваля не проводилась, колегія суддів враховує, що не проведення таким підприємством атестації робочого місця на посаду коваля є суттєвим для незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача роботи з 14.02.1996 по 15.05.1996, однак, відповідачем на підтвердження таких доводів копії довідки № 689 від 17.04.2019 до матеріалів справи не додано, а відтак, вказане не підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, позивач просив суд врахувати наступний стаж роботи за Списком №1 в період з 15.08.1983 року до 21.08.1992 року включно: з 15.08.1983 року по 07.03.1985 року пресувальником на гарячому штампуванні в Чернігівській фабриці музичних інструментів - 1 рік 6 місяців 20 днів; з 25.05.1987 року по 15.07.1990 року штампувальником на штампувальних молотах та ковалем на вільному куванні металу на молотах і пресах на Чернігівському ремонтно-механічному заводі «Жовтневий молот» - 3 роки 1 місяць 20 днів; з 14.10.1991 року до 21.08.1992 року включно ковалем ручної ковки в АРМ в Чернігівському автотранспортному підприємстві 47454 - 10 місяців 6 днів, однак, з відповіді відповідача від 29.05.2019 №14615/06 не вбачається відмови у зарахуванні таких періодів роботи позивача для призначення пенсії.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Порядок №637 застосовується лише у тому випадку, коли у особи відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Колегія суддів також зауважує, що записи працівникам в трудовій книжці в період 1983-1993 здійснювалися роботодавцями відповідно до чинної на той час Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 № 412 (надалі - Інструкція № 162). Вказаною Інструкцією не передбачалося норма, відповідно до якої, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до п.2 наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (надалі - Наказ №58) з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412, не застосовується.

Лише з набранням чинності Наказу №58, відповідно до абзацу 4 пункту 2.14 Інструкції стала обов`язкова норма про те, що якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Професії (пресувальник на гарячому штампуванні, штампувальник на штампувальних молотах, коваль на вільному куванні металу на молотах і пресах, коваль ручної ковки), якими позивач займався в період 1983-1993 роки входили до чинного на той час Списку №1 виробництв, цехів, професій та посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 №1173.

Оскільки позивачем до заяви про призначення пенсії було додано трудову книжку з відповідними записами, що передбачались законодавством на момент їх занесення, тому Порядок №637 та Інструкція №58 не застосовується для підтвердження права позивача на пенсію на пільгових умовах.

З дослідженої колегією суддів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 встановлено, що за 1983-1992 містяться відповідні записи, що підтверджують той факт, що позивач працював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, професій, посад і показників.

Натомість, відповідач у листі від 29.05.2019 №14615/06 зазначив, що загальний страховий стаж позивача, з урахуванням Списку №1 (3 роки 1 місяць 7 днів) складає 24 роки 6 місяців 13 днів, а тому, оскільки відсутня половина стажу роботи з шкідливими умовами праці по Списку № 1 - 5 років, в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 відмовлено, а також позивач не має права на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2, із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (пільговий стаж по Списку № 2 складає 6 років 5 місяців 19 днів, з урахуванням стажу на пільгових умовах по Списку № 1 - 3 роки 1 місяць 7 днів), оскільки позивачу 57 років і страховий стаж складає 24 роки 6 місяців 13 днів, однак, колегія суддів вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки з даного листа не вбачається, які саме періоди зараховані позивачу, а які ні, яким чином здійснювався розрахунок, а відтак, надати оцінку таким обрахункам відповідача не вбачається за можливе.

Разом з тим, враховуючи вказані вище обставини та наведені норми права колегія суддів підтверджує наявний у позивача стаж роботи за Списком №1 в період:

- з 15.08.1983 по 07.03.1985 пресувальником на гарячому штампуванні в Чернігівській фабриці музичних інструментів;

- з 25.05.1987 року по 04.09.1988 року на посаді штамповщика на штамповочних молотах; з 17.09.1988 року по 13.07.1990 року на посаді коваля на вільному куванні металу на молотах і пресах. на Чернігівському ремонтно-механічному заводі «Жовтневий молот».

- з 14.10.1991 року по 21.08.1992 року ковалем ручної ковки в АРМ в Чернігівському автотранспортному підприємстві 17454.

Крім того, у період проходження позивачем строкової військової служби 1981-1983 діяло Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затверджене 03.08.1972 Радою Міністрів СРСР №590 (надалі - Положення №590).

Відповідно до підпункту к) пункту 109 Положення №590, крім роботи в якості робітника або службовця, до загального стажу роботи зараховується також служба у складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. Перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в установленому порядку.

Абзацом 14 пункту 109 Положення №590 встановлено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника членам їх сімей, а також пенсій по старості працівницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" і "л", прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Після служби в армії з 18.05.1981 по 10.06.1983 позивач з 15.08.1983 по 07.03.1985 працював пресувальником на гарячому штампуванні в Чернігівській фабриці музичних інструментів, тобто строк військової служби позивача в Збройних Силах СРСР має прирівнюватися до роботи за списком №1 виробництв, професій, посад і показників, тобто додатково у позивача є також стаж 2 роки та 21 день роботи за списком №1 виробництв, професій, посад і показників.

Таким чином, відповідач не прийняв законне рішення про зарахування стажу роботи, яке дає право на пільги, повернувши документи позивача, чим обмежив його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірним рішення Чернігівського об`єднаного управління пенсійного фонду України про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно заяви від 26.12.2018, що оформлене листом від 29.05.2019 за №14615/06.

При цьому, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.12.2018 не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). "Ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених суду повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі. Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13).

Тобто, призначення та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

В той же час, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача саме призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.12.2018 не підлягають задоволенню, оскільки на даній стадії вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2.

Колегія суддів звертає увагу, що судом не обчислюється дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, оскільки суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 124 Конституції України, виконує виключно функцію правосуддя і є органом судової гілки влади, не має право перебирати на себе повноваження, виконання яких покладено на органи виконавчої влади, до якої відноситься відповідач, який і повинен вирішити питання щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії позивачу, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАСУ, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені під час розгляду заяви позивача, а тому, колегія суддів вважає, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.12.2018 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у даній постанові.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.12.2018.

В іншій частині доводи апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи, та не можуть бути підставою для його скасування.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими призвело до помилкового вирішення справи в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.12.2018, а відтак, рішення суду першої інстанції слід в такій частині скасувати, та у задоволенні такої позовної вимоги відмовити, разом з тим, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.12.2018 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у даній постанові.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд. -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 26.12.2018 - скасувати, ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні такої вимоги відмовити.

Вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.12.2018 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, наведених у даній постанові.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.Є. Пилипенко