Справа № 161/21088/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 161/21088/19 пров. № А/857/3032/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Волинської області,

на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2020 року (суддя Рудська С.М., час ухвалення 09:36, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту 27.02.2020 року),

в адміністративній справі №161/21088/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Волинської області,

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Волинської області, в якому просив скасувати постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради серії LC №011829 від 15.12.2019 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Редьковича В.В. серії LC №011829 від 15.12.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито.

З цим рішенням суду першої інстанції від 27.02.2020 року не погодився відповідач Департамент муніципальної варти Луцької міської ради та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необгрунтованим, прийняте з порушенням норм законодавства, з неправильним встановленням обставин у справі та трактуванням правил дорожнього руху, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів» Департаменту муніципальної варти було наділено повноваженнями на виконання функцій інспекторів з паркування. Так, 14.12.2019 року інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Редьковичем В.В. о 14:13 год. було виявлено порушення ч.1 ст.122 КУпАП, а саме зупинка транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та здійснив фотофіксацію вказаного правопорушення, вчиненого по вул. Конякіна 39а. Після фіксації адміністративного правопорушення інспектор виніс Повідомлення LC-001829 про притягнення до адміністративної відповідальності та залишив його під склоочисником автомобіля «NISSAN Almera», д.н.з. НОМЕР_1 , як передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів». У Повідомленні LC-001829 від 14.12.2019р. вказано, що дата розгляду справи 15.12.2019р. о 09:00 год., проте ніхто не з`явився на розгляд справи, тому було винесено оскаржувану Постанову LC-011829 від 15.12.2019 року. Надалі 18.12.2019 року позивач звернувся до Департаменту муніципальної варти щодо отримання копії Постанови LC-011829 від 15.12.2019 року та отримав її наручно. Також зазначає апелянт, що з наданої фотофіксації чітко видно, що автомобіль позивача припаркований в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Крім цього, позивачем не надано відеоматеріалів, які б підтверджували здійснення ним розвороту на перехресті у дозволеному місці. Таким чином, на думку апелянта, оскільки позивач порушив вимоги ПДР України, а тому оскаржувана Постанова LC-011829 від 15.12.2019 року винесена відповідно до чинного законодавства і не підлягає скасуванню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 27.02.2020 року та відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Справу було призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.03.2010 року.

У подальшому, апеляційний розгляд справи відкладався на 08.04.2020р., на 29.04.2020р., на 13.05.2020р., у зв`язку із заявленими клопотаннями відповідача щодо відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що на усій території України установлено карантин через поширення коронавірусу «covid-19».

Крім цього, ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.04.2020 року було задоволено клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Однак, представник відповідача не прибув на 08.04.2020 року для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У засідання суду апеляційної інстанції на 13.05.2020 року учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою серії LC-011829 від 15.12.2019 року інспектора паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради визнано винним позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., за порушення вимог п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України (а.с. 21, 28).

Із матеріалів справи та змісту вказаної вище постанови серії LC-011829 від 15.12.2019 року видно, що підставою для її винесення, стало те, що 14.12.2019 року о 14:13 год. в м. Луцьку по вул. Конякіна, 39-А, особа, яка керувала автомобілем (водій) «NISSAN Almera», д.н.з. НОМЕР_1 порушила вимоги дорожнього знаку, а саме здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, а саме, скасування постанови серії LC-011829 від 15.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001р. № 1306 (із змінами і доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.3.34 додатку 1 розділу 33 Правил, забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу) в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил зупинки, стоянки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і шостою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування (ч.3 ст.219 КУпАП).

Також згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Крім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

З матеріалів справи видно, що підставою для винесення оскарженої постанови від 15.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, стало те, що ОСОБА_1 14.12.2019 року о 14:13 год. в м. Луцьку по вул. Конякіна, 39-А здійснив зупинку транспортного засобу «NISSAN Almera» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачем, може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Тобто, інспектор з паркування Департаменту муніципальної варти має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою (водієм) адміністративного правопорушення.

Так, з матеріалів справи видно, що відповідачем (апелянтом) надано суду фотознімки здійснені 14.12.2019р. (а.с. 22-24, 53-54).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявні фотознімки фіксують окремо транспортний засіб «NISSAN Almera» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та окремо дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена». На цих фотознімках не зафіксовано транспортного засобу «NISSAN Almera» д.н.з. НОМЕР_1 , який би знаходився (здійснив зупинку) в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», оскільки на фотознімках із транспортним засобом «NISSAN Almera» немає дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а на фотознімку із дорожнім знаком 3.34 «Зупинка заборонена» немає транспортного засобу «NISSAN Almera».

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що фотознімками не підтверджено того, що позивач здійснив зупинку транспортним засобом «NISSAN Almera» в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано суду належних доказів про порушення позивачем п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, а саме зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржена позивачем постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 15.12.2019 року винесена з порушенням вимог встановлених законодавством та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та наділений повноваженнями згідно ст.286 КАС України, скасувати постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскарженої постанови серії LC-011829 від 15.12.2019 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Волинської області залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2020 року в адміністративній справі №161/21088/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Волинської області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: О. М. Довгополов
Н. В. Ільчишин
Повний текст постанови складено 14.05.2020 року