Справа № 1.380.2019.006470
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006470
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Коцан М.В.,

представника позивача Мандзюк М.Б.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» до Головного управління Державної Податкової Служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» (79005, м. Львів, вул. Саксаганського,14 кв. 4Б; ) до Головного управління Державної Податкової Служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; ) з вимогами :

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.11.2019 року № 000344509, яким платнику донараховано податок на додану вартість в сумі 1179 972 грн. і нараховані штрафні санкції в сумі 589 986 грн.

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 18.11.2019 року № 000345509, яким платнику донараховано штрафні санкції в сумі 510 грн.

Ухвалою суду від 09.12.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

26.12.2019 представником відповідача у підготовчому засіданні поданий відзив на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позову.

10.01.2020 за вх. № 1627 представником позивача подані пояснення на відзив.

03.03.2020 суд ухвалив закрити підготовче провадження в адміністративній справі та призначити судовий розгляд адміністративної справи по суті.

15.03.2019 року за вх. № 8748 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність та невідповідність нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки № 82/05.09/40266233 від 02.10.2019 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» (40266233) з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Овертрейд компані» () за період грудень 2018 року та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість. Позивач зазначає, що висновки в акті перевірки на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, містять відомості щодо виявлених порушень, факт існування яких не підтверджений належними засобами доказування та допустимими доказами, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини. На час здійснення спірних господарських операцій як товариство з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» так і його контрагент були зареєстровані в установленому законом порядку як суб`єкти господарювання та платники податку. Факт належного підтвердження отримання товару підтверджується наданими для перевірки первинними документами, які містять для цілей оподаткування всі відомості про зміст та обсяг спірних операцій. На думку позивача, твердження відповідача про невстановлення факту придбання товарів у контрагента, а лише їх документальне оформлення та нереальності здійснення господарських операцій у зв`язку з відсутністю належних умов та ресурсів у контрагента спростовується фактичними даними та документами, долученими до матеріалів справи, зокрема: договір купівлі продажу № 04/12/18 від 04.12.2018, оборотносальдовими відомостями по рахунку 631, податковими накладними, видатковими накладними, договорами оренди приміщень, договір надання послуг спецтехніки, декларація з податку на додану вартість з додатками за грудень 2018 та лютий 2019. На підставі наведеного вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 07.05.2020 явки уповноваженого представника не забезпечив. 26.12.2019 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що господарські операції з придбання товарно матеріальних цінностей позивача у контрагента ТОВ «Овертрейд компані» не підтверджені належними первинними документами, а надані містять ряд недоліків. Отже, такі документи, вважає відповідач, не можуть підтверджувати право на формування податкового кредиту за наслідками їх відображення у податковому обліку. Операції за грудень 2018 року між позивачем та його контрагентом не містять економічних та інших причин систематичної реалізації товарно-матеріальних цінностей. З огляду на викладене, просить у позові відмовити.

Дослідивши доводи позову, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» зареєстроване 06.02.2016, податковий номер платника податків 40266233, перебуває на податковому обліку в Галицькій об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Основний вид діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель, неспеціалізована оптова торгівля будівельними матеріалами, є акредитованою фірмою, наявна уся дозвільна, документація. Дозвіл на проведення робіт підвищеної небезпеки. Ліцензія, від 22 лютого 2016 року V категорії складності.

18.09.2019 № 387 наказом Головного управління Державної податкової служби у Львівській області передбачено проведення позапланової документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Овертрейд компані» () за період грудень 2018 року.

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» з питань дотримання податкового законодавства по взаєморозрахунках із ТОВ «Овертрейд компані» () за період грудень 2018 року на підставі наказу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 18.09.2019 № 387.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 02.10.2019 №82/05.09/40266233.

Вказаною перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу від 02.12.2010 №2455-VI із внесеними змінами і доповненнями, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 1 179 972,0 грн., а саме: за грудень 2018 на суму - 1 009 354,00 грн. та лютий 2019 на суму 170 618,00грн, що призвело до заниження податку на додану вартість за грудень 2018 у сумі 1 009 354 грн., за лютий 2019 у сумі 170 618 грн.

На підставі акта перевірки Головним управління ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.11.2019 №000344509 на загальну суму із штрафними санкціями 1 769 958,0 грн. та № 000345509 штрафні санкції в сумі 510,0 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими що підлягають скасуванню, оскільки фінансово - господарські відносини між позивачем та його контрагентами відбувалися повністю та вчинені з наміром створення правових наслідків, які обумовлювалися правочинами, а також були документально оформлені у повній відповідності до норм чинного законодавства.

Суд при вирішенні спору по суті, виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України)( в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За відсутності факту поставки товарів, відповідні суми не можуть враховуватись у податковому обліку, навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

Розумною економічною причиною (діловою метою) в розумінні підп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

За змістом п.44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015р. (далі - Порядок 727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до підпункту 2 Пункт 4 розділу III Порядку 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1ст.193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та наданням послуг; придбанням основних фондів; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11ст. 201 вказаного Кодексу.

Згідно з пунктом 201.2 статті 201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

При здійсненні операцій з постачання товарі/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV).

Згідно зі ст.1 Закону №996-ХIV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №996-ХIV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених фактичних обставин справи, твердження відповідача щодо недоведеності господарських операцій позивача з ТОВ «Овертрейд компані» щодо придбання товарно-матеріальних цінностей, якщо витрати на їх придбання підтверджені належним чином оформленими первинними документами, такі витрати позивача безпосередньо пов`язані із його господарською діяльністю, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач володіє спеціалізованими складами та площадками, що дозволяє використовувати та зберігати власну чи орендовану спецтехніку, про що свідчить копія договору оренди приміщення від 02.012018 та договір оренди приміщення № 06/01 від 06.01.2017. Штатна чисельність працівників у грудні 2018 року становить 73 особи, додатково з 62 особами укладено цивільно-правові угоди.

Позивачем здійснювались господарські операції з придбання товарно-матеріальних цінностей , а саме: дерев`яні коробки, дверні полотна, вікна металопластикові.

У період, що був предметом перевірки взаєморозрахунки між ТОВ «Вельт Капітал» та ТОВ «Овертрейд компані» за грудень 2018 року відбувались на підставі Договору купівлі - продажу № 04/12/18 від 04.12.2018.

Відповідно до якого ТОВ «Овертрейд компані» виступає - «Продавцем», а ТОВ «Вельт Капітал» - «Покупцем», а саме: «... І. Предмет договору: 1.1. «Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, продукцію, іменовану надалі «Товар», а Покупець зобовязується прийняти і сплатити його за умовами даного Договору. 1.2. Найменування, кількість та ціна Товару за цим Договором вказується у видаткових накладних. 2.1. Оплата за даним Договором здійснюється Покупцем протягом трьох місяців з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, з операцій по постачанню Товару, який підлягає оплаті в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених чинним законодавством, порядку та строки. У разі зупинення, реєстрації податкової накладної`розрахунку коригувань до податкової накладної в ЄРПН, оплата здійснюється після реєстрації такої накладної або коригування- в ЄРПН. 2.2. Розрахунки проводяться в національній валюті України-гривні.3.1. Поставка Товару відбувається на умовах самовивозу зі складу Продавця за власний рахунок та власними засобами Покупця. У випадку зміни умов щодо поставок Товару, такі зміни повинні бути оформленні у письмовій формі додатковою угодою до цього Договору, що буде його невід`ємною частиною.»

Cума взаєморозрахунків за вказаний період становить 7 079 834,0 грн., в т.ч. ПДВ на суму 1 179 972,00 грн.

Поставка товару здійснювалась на підставі видаткових накладних, в результаті чого були зареєстровані податкові накладні у грудні 2018 року на загальну суму 7 079 834,0 грн., в т.ч. ПДВ на суму 1 179 972,00 грн.

ТОВ «Овертрейд компані» виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні для ТОВ «Вельт Капітал»:

за № 170 від 06.12.2018 на суму 854 838,88 грн., № 169 від 06.12.2018 на суму 1 134 733 грн., № 130 від 05.12.2018 на суму 1 275 323 грн., № 129 від 05.12.2018 на суму 1 147 407 грн., № 104 від 04.12.2018 на суму 495 122 грн. № 106 від 04.12.2018 на суму 1 023 710 грн., № 105 від 04.12.2018 на суму 1 148 700 грн.;

оформлено наступні видаткові накладні: № РН-170/12 від 06.12.2018, № РН-169/12 від 06.12.2018, № РН-130/12 від 05.12.2018, № РН-129/12 від 05.12.2018, № РН-104/12 від 04.12.2018, № РН-106/12 від 04.12.2018, № РН-105/12 від 04.12.2018.

В підтвердження переміщення товарно-матеріальних цінностей із складу постачальника ТОВ «Вельт Капітал» надано до перевірки та додано до матеріалів справи товарно-транспортні накладні (а.с.103-108). Транспортування товару здійснювалось самовивозом автомобілями FIAT DOBLO НОМЕР_1 та Краз НОМЕР_2 НОМЕР_3 , оренду яких (із водіями) здійснює ТзОВ «Сімбо Капітал» (41767017) відповідно до договору надання послуг спецтехніки від 01.10.2018 №8-0 (а.с 109-113).

Посилання податкового органу на відсутність у ТОВ «Сімбо Капітал» працівника, який здійснював перевезення, не може розглядатися в якості підстав для визнання податкової вигоди необгрунтованою, оскільки з даним працівником міг бути заключний цивільно-правовий договір на момент проведення його перевірки не доказує не ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Сімбо Капітал» за перевіряємий період, як і не підтверджує недобросовісність ТОВ «Вельт Капітал».

Беручи до уваги викладене, ТОВ «Вельт Капітал» не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, коли він виконав усі передбачені законами вимоги.

Крім того, твердження податкового органу про відсутність у контрагента ТОВ «Вельт Капітал» факту реального одержання, купівлі відповідної кількості товару, який в подальшому придбавав у нього позивач не свідчить про безтоварність угоди купівлі-продажу з позивачем, оскільки недоліки в бухгалтерському обліку контрагента не впливають на законність господарської операції, вчиненої позивачем, яка належним чином була підтверджена наданими документами для проведення перевірки. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

ТОВ «Овертрейд компані» в період здійснення господарських операцій з ТОВ «Вельт Капітал» було належним чином зареєстрованою юридичною особою та платником податку на додану вартсіть. До того ж, формування суб`єктом господарювання податкового кредиту та витрат не може ставитися у пряму залежність від додержання податкової дисципліни іншими суб`єктами господарювання.

Відповідно АІС Податковий блок підсистеми «Архів електронної звітності Центру обробки електронної звітності ДФС України» станом на момент проведення перевірки усі податкові накладні виписані ТОВ «Овертрейд компані» на користь ТзОВ «Вельт-Капітал» зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В бухгалтерському обліку дані господарські операції відображені проведенням: Дт 201 «Товари на складі» Кт 631 «Розрахукнки з вітчизняними постачальниками» на суму 5899861,95 грн., Дт 644 «Податковий кредит» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 1 179 972,39 грн.

За період з 01.12.2018 по 31.12.2018 розрахунки між підприємствами не проводилися, станом на 31.12.2018 за контрагентом ТзОВ «Овертрейд компані» рахується Кт заборгованість в сумі 7 079 834,35 грн.

ТзОВ «Вельт-Капітал» в податковому обліку суму ПДВ в розмірі 1 179 972,00 грн. з придбаних у ТОВ «Овертрейд компані» товарно-матеріальні цінності віднесено до складу податкового кредиту ряд. 17 Декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року в сумі 1009354,21 грн. та в лютому 2019 року в сумі 170618,28 грн. та відповідно, відображено у додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за період грудень 2018 року та лютий 2019 року. Крім того, на момент проведення перевірки в «Системі автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» не встановлено розбіжностей по взаєморозрахунках між даними підприємствами. Боргові зобов`язання перед бюджетом у ТОВ «Овертрейд компані» відсутні, підприємство на момент проведення взаєморозрахунків не перебувало в процесі припинення або ліквідації.

За таких обставин, суд вважає, що первинні документи по взаємовідносинах із ТОВ «Овертрейд компані» належним чином оформлені, підписані уповноваженими представниками.

Суд звертає увагу, що в ході проведення перевірки податковий орган не довів, що документи, якими платник обґрунтовує своє право на податковий кредит, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, містять недостовірні відомості щодо змісту правочину або підписані не уповноваженою особою. При цьому, відповідач не заперечує, що відомості, які містяться в договорах та інших первинних документах, податкових накладних контрагентів, відповідають даним, які містяться в податковій інформації податкового органу.

Податковий орган не довів, що позивачу було відомо або повинно було бути відомо про податкові порушення, допущені контрагентом, і у зв`язку із цим ним не проявлено належної обачності при виборі контрагента. Доказів наявності фактів взаємозалежності або узгодженості дій платника і ТОВ «Овертрейд компані», а також застосування платником схеми розрахунків, яка свідчать про повернення грошових коштів платнику або особам, які мають до нього відношення суду не надано.

Суд також враховує, що відповідач в грудні 2018 року: - не відносив ТОВ «Овертрейд компані» до переліку ризикових суб`єктів господарювання; - не зупиняв реєстрацію та не відмовляв в реєстрації в ЄРПН податкових накладних, виписаних ТОВ «Овертрейд компані». Отже, за наслідками проведеного в грудні 2018 аналізу наявної інформації в інформаційних ресурсах ДФС та/або за результатами проведення обробки та аналізу податкової інформації відповідач не виявив об`єктивних ознак наявності ризиків порушення ТОВ «Овертрейд компані» норм податкового законодавства та зареєстрував видані ним податкові накладні.

Суд також зауважує, що з огляду на твердження відповідача про те, що ТОВ «Овертрейд компані» зареєструвало низку податкових накладних для різних суб`єктів господарювання без фактичного здійснення господарських операцій з продажі товарно-матеріальних цінностей, його діяльність мала б бути предметом дослідження в порядку КПК України (щодо фіктивного підприємництва, ухилення від сплати податків тощо) наявними в структурі ДФС України слідчими управління фінансових розслідувань.

Таким чином, суд приходить до переконання, що при виборі контрагента, у якого придбані товарно-матеріальні цінності, позивач проявив належну обачність. В свою чергу, податковий орган не надав належних і достатніх доказів, які дозволяють зробити висновок про безпідставність одержаної податкової вигоди за взаємовідносинами із ТОВ «Овертрейд компані».

Таким чином, для проведення перевірки надані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції між ТОВ «Вельт Капітал» та його контрагентом. Зазначені документи, складені за результатами проведеної операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведеної операції. Як вбачається, описова частина акта перевірки містить опис первинних документів, що надавались при перевірці.

Крім того, суд звертає увагу, що 18.09.2019 № 387 наказом Головного управління Державної податкової служби у Львівській області передбачено проведення позапланової документальної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Овертрейд компані» () за період грудень 2018 року, проте як вбачається з акта перевірки, відповідач встановив, що позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 1 179 972,0 грн., а саме: за грудень 2018 на суму - 1 009 354,00 грн. та лютий 2019 на суму 170 618,00 грн. Тобто, відповідач здійснив перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» не лише за період, який вказувався у межах перевірки - грудень 2018 визначеної наказом від 18.09.2019 № 387, а й вийшов за її межі лютий 2019 рік.

Аналізуючи норму статті 198 ПК України, суд приходить до переконання, що у податковому обліку з податку на додану вартість операції з придбання товарів (послуг) та суми податкового кредиту за такими операціями повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

В силу викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2019 року у справі №814/2412/17.

З огляду на те, що наявними у матеріалах справи доказами (зокрема податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та ін.), підтверджується обставина фактичного придбання товарно-матеріальних цінностей позивачем у його контрагента з метою використання у власній господарській діяльності, суд дійшов висновку про правомірність формування позивачем податкових наслідків таких операцій.

Видаткова накладна є первинним документом, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій, тобто засвідчує факт отримання/передачі товарів. Видаткова накладна надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість, ціну, за якою вони поставляються покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання, відомості про постачальника та одержувача товарів, також вказується місце складання такої накладної.

Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 23 серпня 2019 року у справі №804/8955/14.

Відповідачем не доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента позивача ресурси не давали можливості для проведення господарської діяльності з поставки товарів, обумовлених укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів та свідчили про протиправну поведінку контрагента та про обізнаність позивача як платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.

Щодо доводів відповідача про порушення, допущені суб`єктами господарювання в ланцюгу постачання, то вони є необґрунтованими, адже порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Вказана позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема і в постанові від 20 березня 2020 року у справі №813/5407/15, постанові від 16.04.2020 року у справі 810/3443/18.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При вирішенні справи, суд також керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та «Вулич проти Швеції», в пункті 110 якого суд зазначив, що «... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління», а також щодо права особи на «правомірні очікування»/«законні сподівання» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу («ОСОБА_3 Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» від 23 жовтня 1991р. заява №12742/87).

На думку суду, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України. Доводи відповідача ґрунтуються виключно на висновках, які є похідними від інформації щодо контрагентів позивача, а не на дослідженні первинних документів, складених за результатами здійснення господарських операцій та на підставі яких платником податку сформовані спірні суми валових витрат.

З системного аналізу досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин справи слідує висновок, що при проведенні перевірки позивача та формулювання порушень ним вимог Податкового кодексу України, відповідач не провів аналіз суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді, що перевірявся, а обмежився лише отриманою податковою інформацією. Втім, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.

А тому, оцінюючи доводи контролюючого органу, описані вище, суд надає перевагу письмовим доказам (первинним документам).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням досліджених судом первинних документів, які у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності товариства, враховуючи принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування та достовірність задекларованих позивачем даних податкового обліку, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), та непропорційно.

Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення.

Положення ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, з врахуванням вимог чинного податкового законодавства України, практики Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не дотримався принципу верховенства права та передбачених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, п.3 розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» до Головного управління Державної Податкової Служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень-задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 18.11.2019 № 000344509.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 18.11.2019 № 000345509.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельт Капітал» (79005, м. Львів, вул. Саксаганського,14 кв. офіс 4Б; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; ) судовий збір в сумі 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 15 травня 2020 року.