Справа № 280/6460/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 травня 2020 року Справа № 280/6460/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІНН НОМЕР_1 )

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, 17, )

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач), в якому позивач просить суд:

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, 17, , завданої несвоєчасною виплатою за курсом 23,13058 грн. за долар США гарантованого ЗУ «Про СГВФО» відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ «Надра», за період з 01 травня 2015 року по день подання даної заяви 80022,46 грн., в тому числі: невиплаченого залишку у розмірі 25153,35 грн.; неустойки (пені, штрафу) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за останній рік перед подачею позову - 8541,81 грн.; майнової відповідальності в розмірі 3% річних - 3545,59 грн.; збитки від інфляції - 13280,97 грн.; завданих збитків (упущеної вигоди) у розмірі 16,5 % річних - 19500,74 грн. станом на день подання даної заяви;

- відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. і віднести до першої черги виплати на користь ОСОБА_1 , інн. НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 02 січня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначено на 27 січня 2020 року.

27 січня 2020 року підготовче засідання відкладено до 25 лютого 2020 року.

25 лютого 2020 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 24 березня 2020 року.

24 березня 2020 року ухвалою суду розгляд справи відкладено на 14 квітня 2020 року.

У судовому засіданні 14 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду відкладено розгляд справи на 12 травня 2020 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 26 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра" був укладений Договір №1957980 строкового банківського вкладу (депозит) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг "Новий ПУ "Базовий+" на 6 місяців з процентною ставкою 12,5 % річних із терміном закінчення вкладу 26 грудня 2014 року та виплатою процентів в кінці терміну. Відповідно до цього договору, було перераховано з поточного рахунку № НОМЕР_2 на депозитний рахунок № НОМЕР_3 суму 4500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США 00 центів, що підтверджується квитанцією від 26 червня 2014 року. Вказує, що 26 грудня 2014 року ПАТ "КБ "Надра" повинен був виплатити 4782,02 доларів США, в тому числі: 4500 доларів США основного боргу (суми депозиту); проценти за користування грошовими коштами, з 26 червня 2014 року по 25 грудня 2014 року, у розмірі 12,5 %, всього за 183 дні у сумі: 4500 доларів США : 365 днів х 12,5% х 183 дні = 282,02 доларів США. ПАТ "КБ "Надра" зобов`язання щодо повернення депозитних вкладів та процентів не виконав. На підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, на здійснення якої призначено уповноважену особу Фонду. Таким чином, для ПАТ "КБ "Надра" днем початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації є 06 лютого 2015 року. 21 квітня 2015 року позивачу через ПАТ "Банк Кредит Дніпро" в Запорізькому Індустріальному відділенні виплачено кошти за вкладом, в розмірі 85457,47 грн. Перерахування коштів також підтверджується квитанцією від 21 квітня 2015 року. В еквіваленті за курсом Національного банку України, що встановлений 06 лютого 2015 року, а саме - 23,13058 грн. за долар США, виплачена сума позивачу складає: 85457,47 грн.: 23,13058 = 3694,57 доларів США, що фактично не відповідає належній до виплати сумі. Вказує на те, що позивачу фактично здійснено повернення депозитного вкладу та процентів за курсом 17,999763 грн. за долар США, що був встановлений на 05 лютого 2015 року.

В позовній заяві просить суд позовні вимоги задовольнити.

12 травня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. На позовних вимовах наполягає.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання 12 травня 2020 року не прибув, до суду 28 січня 2020 року до суду надав відзив (вх.№4409) відповідно до якого зазначає, що у ПАТ КБ «НАДРА» було розпочато процедуру ліквідації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказує, що акт, який є спеціальним у правовідносинах з Фондом гарантування є виключно Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, Фонд гарантування проводить відшкодування вкладникам неплатоспроможних банків ніяк інше, як у спосіб, встановлений Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зазначає, що позивач безпідставно просить стягнути з у цій справі з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () кошти згідно статті 625 ЦК України за порушення Банком зобов`язань за договором, оскільки Фонд гарантування не є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання. Відповідальність Банк несе за договором, а Фонд гарантування за Законом. Зазначає, що Фонд гарантування відшкодовує виключно суму вкладу та відсотків в граничному розмірі до 200 000 грн. Фонд гарантування не платить за власний рахунок неустойку, штрафи, пеню, інфляційні, річні та інше за неналежне виконання чи невиконання зобов`язань Банку перед своїми кредиторам Банку. Зазначає, що в межах гарантованої суми відшкодовується лише вклад, включаючи відсотки нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Відповідно, всі інші кошти вкладники мають право отримати в порядку передбаченому ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", звернувшись до відповідача з кредиторською вимогою. Стягнення коштів з Фонду не можливе та не узгоджується із приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 09 серпня 2012 року № 14, та Положення про порядок визначення банків-агентів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 12 липня 2012 року № 6. Вказує, що встановлений 05 лютого 2015 року в 14:00, на рівні 17.999763 гривень за 1 дол. США діяв до 14:00 06 лютого 2015 року. Виплати коштів здійснюються згідно курсу, який діяв на 09:00 дня початку введення тимчасової адміністрації 06 лютого 2015 року, відповідно 17.999763 гривень за 1 дол. США. Зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є надавачем послуг фінансових послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не є правонаступником Банку, що ліквідується.

У відзиві просить суд відмовити у задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Судом встановлено, що 26 червня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» укладено Договір № 1957980 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках «Новий ПУ «Базовий+», відповідно до якого позивач передав, а банк прийняв на вкладний рахунок 4500 доларів США строком на 6 місяців, з процентною ставкою 12,5 % річних, що підтверджується Квитанцією від 26 квітня 2014 року.

На підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року №83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, на здійснення якої призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 85 від 23 квітня 2015 року щодо продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. до 05 червня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» Стрюкову І.О. строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 квітня 2016 року №616, яким продовжено строки ліквідації ПАТ «КБ «Надра» на два роки по 04 червня 2018 року та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. на два роки по 04 червня 2018 року включно.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08 листопада 2016 року №2342, яким продовжено строки ліквідації ПАТ «КБ «Надра» на два роки по 03 червня 2020 року та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. на два роки по 06 червня 2020 року включно.

21 квітня 2015 року позивачу через ПАТ «Банк Кредит Дніпро» в Запорізькому Індустріальному відділенні було видано гарантовану суму відшкодування як вкладнику ПАТ «КБ «Надра» 85457,47 грн., що підтверджується квитанцією від 21 квітня 2015 року.

27 квітня 2015 року позивач звернулись до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з колективною заявою з вимогою надати інформацію.

20 травня 2015 року позивачу надано Лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 12-036-16056/15 про результати розгляду колективної заяви.

07 листопада 2017 року та повторно 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з колективними заявами-вимогами зробити перерахунок отриманої грошової виплати в розмірі 85457,47 грн., перерахувати суми валютних вкладів з процентами відповідно до курсу 23,13 грн. за 1 долар США станом на 06 лютого 2015 року, перерахувати та сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також 3% річних від простроченої суми в гривні за весь період затримки виплати.

Згідно листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 34-036-24494/17 від 05 грудня 2017 року позивачу повідомлено, що Фондом будуть виконані її вимоги за наявності відповідного рішення суду стосовно її договору, що набрало законної сили, в порядку та умовах, що визначені чинним законодавством України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23 лютого 2012 року.

На час розгляду справи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» перебуває в процесі ліквідації, однак права та обов`язки даної юридичної особи не припинено.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення сума коштів виникла із зобов`язань за договором банківського вкладу, який укладено між ним та з ПАТ КБ «Надра», суд приходить до висновку, що вимога про стягнення оспорюваної суми з ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в даному випадку є належним способом захисту прав позивача.

Так, розмір заборгованості по вкладу та відсоткам станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації (06 лютого 2015 року) становив: 4500 доларів США (депозит) дол. США + 282,02 доларів США (відсотки за договором)= 4782,02 долари США.

Як встановлено судом підчас розгляду справи 21 квітня 2015 року через відділення банку - ПАТ «Банк Кредит Дніпро» позивач отримала в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, кошти у розмірі 85457,47 грн. (а.с. 13).

Однак виходячи із офіційного курсу гривні до долару США станом на 06 лютого 2015 року - 23,130580 грн. за 1 долар США (а.с.10), - складає 3694,57дол. США.

Відтак, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості по вкладу та відсоткам, який підлягає до стягнення на користь позивача становить: 4782,02 - 3694,57 = 1087,45 доларів США, що в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації - 06.02.2015 року, становить: 1087,45 х 23,130580 = 25153,35 гривень.

Судом при розгляді справи враховано правову позицію Верховного Суду судової палати у цивильных справах викладену у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №285/1886/15-ц, відповідно до якої зазначено, що застосовуючи частину п`яту статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у поєднанні із пунктом 2 Положення, а також пунктом 9 Положення у редакції постанови Правління НБУ від 31 березня 2014 року № 180 (чинній на час виникнення спірних правовідносин), слід виходити з того, що зазначена норма Закону перерахування вкладу в іноземній валюті в національну валюту пов`язує з курсом гривні, що установлений НБУ на конкретний день (у який розпочинається процедура виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації). Закон не містить обов`язку здійснити фактичний перерахунок вкладів саме в цей день, і не пов`язує здійснення такого перерахунку з конкретним моментом у часі (годиною, хвилиною) саме цього дня чи з курсом гривні, що діє саме в конкретний момент у часі (годину, хвилину) такого дня. Тому перерахування суми вкладу в іноземній валюті, зокрема доларах США, здійснюється за офіційним курсом гривні до цієї іноземної валюти, який установлений НБУ в той робочий день, на який припав початок процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації (у справі, рішення в якій переглядається, - 06 лютого 2015 року).

Твердження Банку у своїх заперечення про те, що на момент введення в Банку тимчасової адміністрації, тобто на початок дня 06 лютого 2015 року, відповідно до даних офіційного сайту Національного банку України станом на 9 год. 00 хв. 06 лютого 2015 року були встановлені такі офіційні курси гривні до іноземної валюти: за 100,00 доларів США (USD) - 1799.9763 гривень, а тому 21.04.2015 року позивач отримав гарантовану суму коштів в розмірі 85457,47 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 9 год. 00 хв. 06 лютого 2015 року (на момент введення тимчасової адміністрації) становило 4782,02 дол. США, суд не може покласти в основу прийнятого у даній справі рішення, виходячи з наступного.

В правовій позиції ВСУ, викладеній у постанові від 11 жовтня 2017р. у справі № 6-1297цс17, зазначено, що перерахування суми вкладу в іноземній валюті, зокрема, в доларах США, здійснюється за офіційним курсом гривні до цієї іноземної валюти, який установлений НБУ у той робочий день, на який припав початок процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Згідно з частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з частини 5 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Відповідно до чинного законодавства України, сайт НБУ - це офіційне джерело інформації для визначення курсу на конкретний день, де міститься історія курсів на кожен минулий день.

Судом під час розгляду справи зроблено витяг з розділу офіційний курс гривні щодо іноземних валют сайту Національного банку України, станом на 05 лютого 2015 року та 06 лютого 2015 року.

Так станом на 05 лютого 2015 року курс гривні відносно 100 доларів США становив 1799,9763 грн., а станом на 06 лютого 2015 року відносно 100 доларів США становив 2313,050.

Враховуючи, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який має вищу юридичну силу відносно Листа НБУ, чітко визначено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, а не на початок дня чина момент введення тимчасової адміністрації, суд приходить до висновку, що для перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, слід застосовувати офіційний курс гривні до долара США, встановлений на 06 лютого 2015 року - 2313.0580 грн. за 100 дол. США, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення на її користь суми вкладу та невиплачених процентів за договором станом на 26 грудня 2014 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Банк виконав зобов`язання щодо повернення вкладу за депозитним Договором, провівши виплату вкладу з відсотками готівкою позивачу 21 квітня 2014 року.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначаєьться статтею 625 Цивільного кодексу України.

Так вищевказаною статтею визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту статтей 526 та 1058 Цивільного кодексу України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов`язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного суду України від 25 грудня 2013 року по справі № 6-140цс13.

Слід зауважити, що банк не заперечував, що 26 грудня 2014 року закінчився строк дії Договору. Судом встановлено і Банком визнано, що позивачка була позбавлена можливості у період з 26 грудня 2014 року вільно отримати (зняти) вказані грошові кошти і розпоряджатись ними на власний розсуд.

Виходячи з вище викладеного, вимоги позивача в частині стягнення на її користь 3% річних за прострочення повернення вкладу за період з 26 грудня2014 року по 06 лютого 2015 року за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 1957980 - є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в розмірі 372,63 грн.

Як зазначено у частині 1 статті 3 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Правовідносини між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» ґрунтуються на договорі вкладу, а між Фондом гарантування та позивачем на Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Стаття 625 Цивільного кодексу України не застосовується до правовідносин, що регулюються спеціальним законодавством.

Враховуючи те, що Фонд гарантування не є боржником за договором банківського вкладу, то відповідальність за статті 625 ЦК України до нього застосовано бути не може.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку в межах суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

За вказаних обставин, після запровадження тимчасової адміністрації банку і початку процесу виведення банку з ринку унеможливлено стягнення коштів у будь-який інший спосіб ніж встановлений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Фондом гарантування не було допущено прострочення виконання зобов`язань перед позивачем, так як їй було виплачено гарантоване відшкодування в межах шестимісячного строку з дня початку процедури ліквідації банку.

Відповідно підпунктів 3, 5 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками і кредиторами.

Вимоги про відшкодування упущеної вимоги та моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки спірні правовідносини регулюються спеціальним законом, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відшкодування таких виплат цим Законом не передбачено.

Як зазначено у частині 1 статті 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Згідно з частиною 2 статті 52 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належать: 1) витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії та інформації про продаж майна (активів) банку; 2) витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку; 3) витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку; 4) витрати на проведення аудиту; 5) витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень; 6) витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку.

Відповідно до пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого 05 липня 2012 року Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за №1581/21893, оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать: витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії, призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та інформації про реалізацію майна банку; витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна банку; витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку; витрати на проведення аудиту; витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом (уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку у разі делегування їй відповідних повноважень) для забезпечення здійснення покладених на нього (неї) повноважень; витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку; витрати щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; витрати на сплату судового збору.

Суд вважає, що позивачем з посиланням на норми права не доведено необхідність віднесення виплати коштів на користь позивача по судовому рішенню до першої черги.

Таким чином, суд прийшов в до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІНН НОМЕР_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, 17, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, 17, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІНН НОМЕР_1 ), суму невиплаченого залишку у розмірі 25153,35 грн. за вкладом у ПАТ КБ «НАДРА» та 372,63 грн., - 3% річних за прострочення повернення вкладу за період з 26 грудня 2014 року по 06 лютого 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України до закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено та підписано 15 травня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов