Справа № 753/20581/19
Суддя: Сирбул О. Ф.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/14/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2020 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.,

при секретарі - Лаптєвій Ю.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівської області Департаменту патрульної поліцїі лейтенанта поліції Цибулько А.В., третя особа: Управління патрульної поліції у Чернігівської області, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівської області Департаменту патрульної поліцїі лейтенанта поліції Цибулько А.В., у якому просить суд: визнати дій відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДП18 № 605020 від 16.10.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 16.10.2019 року відносно нього працівником поліції було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що, він керуючи ТЗ, марки "Setras 215 HD", д.н.з. НОМЕР_1 , 16.10.2019 року о 11 год. 40 хв. в смт Козелець Чернігівської області на перехресті вулиць Кирилова та Магістральної, не ввімкнув покажчик сигналу повороту перед перестроюванням та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 9.2(б) та п. 2.1(а) ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 425 грн. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що він ПДР не порушував, зазначає, що причина зупинки його автомобіля є безпідставною, оскільки правил ПДР він не порушував, відтак підстав для здійснення перевірки посвідчення водія, інших документів та притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідача не було. На підставі викладеного, позивач просить скасувати постанову серії ДП18 № 605020 від 16.10.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2019 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно якого відповідач вважає, що вимоги та твердження позивача про те, що його дії є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідач під час складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому не має підстав для скасування постанови. Крім того, вказує, що відповідачем було законно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, та ч. 2 ст. 122 КУпАП серії ДП18 № 605020 від 16.10.2019 року, з дотриманням положень діючого законодавства України. Вина позивача є доведеною повністю, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 16.10.2019 року відносно ОСОБА_1 , інспектором взводу 2 роти 3 батальйону УПП у Чернігівської області ДПП Цибулько А.В. було винесено постанову серії ДП18 № 605020 від 16.10.2019 року про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Однак, з винесеною постановою про адміністративне правопорушення позивач не погоджується.

Із дослідженої судом постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що 16.10.2019 року о 11.40 год. в смт Козелець Чернігівської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Setras 215 HD", д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вул. Кирилова та вул. Магістральна, не користувався покажчиками поворотів під час перестроювання, а також після зупинки не пред`явив для перевірки документи зазначені в п. 2.1 ПДР, чим порушив п.п. 2.1(а) та 9.2(б) ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що причина зупинки його автомобіля є безпідставною, оскільки правил ПДР він не порушував, крім того, що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, позивач вказує, що він неодноразово на вимогу відповідача пред`являв відповідачу документ на право керування транспортним засобом, що підтверджується відеозаписом із бодікамери поліцейського №, однак, не зважаючи на це, відповідачем було затримано позивача для складання адміністративних протоколів.

Крім того, стосовно ОСОБА_1 було складено ще три протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст.ст. 173, 185, 122-2 КУпАП.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 20.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 грн., на користь держави.

Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 та ст. 122-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Слід зазначити, що чинна редакція Закону України "Про дорожній рух" та ПДР не зобов`язують водія передавати документи поліцейському, а також виходити з транспортного засобу для виконання вказаної дії. Разом, з цим, документи повинні бути пред`явленні водієм таким чином, щоб інспектор міг прочитати зазначену в них інформацію.

Однак, як вбачається з відеозапису з бодікамери поліцейського №, та не наданого самим позивачем, останній показував інспектору посвідчення водія свідомо закривши пальцями руки всю інформацію про себе, не даючи змоги інспектору ознайомитись з інформацією, яка міститься в даному документу, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається із зазначеного відеозапису, автобус "Setras 215 HD", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , рухався по автомобільній дорозі, здійснюючи неодноразові перестроювання та змінюючи напрям руху, при цьому, жодного разу не користувався покажчиками повороту відповідного напрямку, що також вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП Ппри вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд не приймає ствердження позивача, що інспектором було проігноровано покази 30 свідків (пасажирів автобусу), оскільки вказані свідки, які є пасажирами вказаного автобусу та перебували у середині салона автобуса, фізично не могли бачити чи вмикались водієм ОСОБА_1 покажчики повороту і коли саме.

Твердження позивача щодо безпідставного його адміністративного затримання також не приймаються судом, оскільки зазначені дії класифікуються ст. 185 КУпАП та не відносяться до позовних вимог позивача у вказаній справі.

Також, згідно наданого позивачем відеозапису вбачається, що виявивши адміністративне правопорушення, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи (позивача) до адміністративної відповідальності та розглянув дану справу в порядку передбаченому ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП. Крім того, поліцейський у ході розгляду справи ознайомив позивача з його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також, у зв`язку із затриманням ОСОБА_1 до райвідділу було викликано адвоката з безоплатної вторинної правової допомоги, який проводив консультування позивача та надавав безоплатну вторинну правову допомогу позивачу.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови серії ДП18 № 605020 від 16.10.2019 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В силу положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, судом досліджено, що адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкції статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт вчинення адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач порушив вимоги ПДР України, за яке поліцейським було правомірно складено постанову щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 283 КУпАП. Доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові, суду не надано, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 126 ч.1, 122 ч.2, 251, 265, 283 КУпАП, ст.ст. 9, 242-246, 262, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Чернігівської області Департаменту патрульної поліцїі лейтенанта поліції Цибулько А.В., третя особа: Управління патрульної поліції у Чернігівської області, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: