Справа № 280/214/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Справа № 280/214/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою

Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» (72319, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Героїв України, буд.175; 00443513)

до Державної податкової служби України (04053, м.Київ, пл.Львівська, 8; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» (далі - позивач, АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат») до Державної податкової служби України (далі - відповідач, ДПС України), в якій позивач просить суд:

1) скасувати рішення відповідача про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН)від 21.10.2019 №1311036/00443513, яким позивачу відмовлено у реєстрації розрахунку коригування №61 від 23.09.2019 року;

2) зобов`язати відповідача зареєструвати розрахунок коригування №61 від 23.09.2019 в ЄРПН днем його фактичного подання.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у відповідності до норм податкового законодавства позивачем складено розрахунок коригування до податкової накладної, який направлено для реєстрації в ЄРПН, однак його реєстрацію зупинено. На виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» позивач направив до відповідної Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, пояснення та копії документів для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН, однак в реєстрації вказаного розрахунку коригування відмовлено з підстав неподання копій первинних документів щодо придбання/ постачання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Позивач зазначає про незгоду з відмовою в реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, оскільки вважає, що надані ним документи у повній мірі підтверджують реальність здійснення господарської операції і є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН. Просить зобов`язати відповідача зареєструвати вказаний розрахунок коригування до податкової накладної в ЄРПН.

Ухвалою суду від 15.01.2020 відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 10.02.2020.

10.02.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№6272), у якому проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що реєстрація розрахунку коригування до податкової накладної, складеного позивачем, зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у зв`язку з тим, що розрахунок коригування відповідав вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Позивач скористався своїм правом та подав на розгляд Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, відповідні пояснення та копії документів, однак в реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної відмовлено у зв`язку з не наданням документів щодо придбання/постачання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Вважає, що у відповідача були законні підстави для прийняття рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, а тому рішення є правомірним. Звертає увагу, що ті документи, які додатково, надавались позивачем разом з позовною заявою не були враховані відповідною комісією з підстав їх відсутності під час прийняття оскаржуваного рішення. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 10.02.2020 відкладено підготовче засідання на 27.02.2020.

Ухвалою суду від 27.02.2020 продовжено підготовче провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 30.03.2020.

13.03.2020 представник позивач подав відповідь на відзив (вх.№11822), з якої вбачається, що він не погоджується з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, та звертає увагу, що позивач надав до Комісії ДПС України пояснення та копії документів щодо зупиненого розрахунку коригування до податкової накладної у кількості 13 додатків, що підтверджується відповідними квитанціями.

Ухвалою суду від 30.03.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 30.03.2020 звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань або заяв не подав.

Відповідно до частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат» зареєстровано 26.07.1994 Мелітопольською районною державною адміністрацією Запорізької області за номером 1000446, види діяльності: Код КВЕД 01.46 Розведення свиней; Код КВЕД 10.11 Виробництво м`яса (основний); Код КВЕД 10.12 Виробництво м`яса свійської птиці; Код КВЕД 10.13 Виробництво м`ясних продуктів; Код КВЕД 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами

Між позивачем (постачальник) та ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» (покупець) укладено Договір №П4776 від 01.01.2016, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставляти покупцеві в зазначену ним торгову точку та/або на склад покупця продукцію, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати продукцію, перелічену в Специфікації (Додаток №1 до Договору) та замовлену в обсягах і на умовах, передбачених цим Договором.

На виконання умов даного договору позивачем здійснено поставку товару за товарною накладною МК-0053753 від 21.09.2019, а саме ковбаси Прима с/в в/г ТУ - 10,074 кг; Традиційна смажена 1 с вак - 10,136 кг; Українська смажена в/с вакуум - 25,080 кг; Єврейська с/к в/г ТУ - 5,062 кг; Іспанська с/к в/г ТУ - 10,272 кг; Саксонська с/к 1г ТУ - 5,248 кг; Альпійська з сиром п/к 1г ТУ - 25,382 кг на загальну суму 17 821,14 грн., в тому числі ПДВ 2 970,19 грн.

На виконання вимог ПК України позивачем складено податкову накладну №53753 від 21.09.2019 на загальну суму 17 821,14 грн., в тому числі ПДВ 2 970,19 грн. та надіслано її до ЄРПН для реєстрації.

Відповідно до Акту невідповідності від 23.09.2019 №3А позивачем фактично поставлено товару - ковбаси Українська смажена в/с - 25 580,00 кг замість 25,080 кг, та ковбаси Іспанська с/к в/г ТУ - 5,174 кг замість 10,272 кг.

У зв`язку з невідповідністю кількості поставленого товару (ковбаси), що зазначена в товарній накладній №МК-0053753 від 21.09.2019, та фактично прийнятій покупцем товару ТОВ «АШАН Україна ГІПЕРМАРКЕТ», позивач склав розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №61 від 23.09.2019 до податкової накладної від 21.09.2019 №53753.

Через автоматизовану систему Єдине вікно подання електронних документів позивач отримав квитанції від 09.10.2019 до розрахунку коригування №61 від 23.09.2019 до податкової накладної №53753 від 21.09.2019, в якій містилась інформація про зупинення реєстрації вказаного розрахунку коригування до податкової накладної з посиланням на п.201.16 ст.201 ПК України. В квитанції зазначено, що податкова накладна/розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН.

Позивач скористався своїм правом та направив на адресу ДПС України повідомлення про надання пояснень та копій документів на підтвердження господарської операції: договір поставки, податкова накладна, звіт по банку за вересень 2019 року, розрахунок коригування до податкової накладної, товарна накладна, акт невідповідності, товарно-транспортна накладна, отвес-накладна, декларація виробника, витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, структурне обстеження підприємства за 2018 рік, квитанції до податкової накладної, розрахунку коригування до податкової накладної, повідомлення про зупинення реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, лист щодо виключення з переліку ризикових суб`єктів господарювання.

Комісією відповідача, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення №1311036/00443513 від 21.10.2019 про відмову у реєстрації розрахунку коригування №61 від 23.09.2019, за змістом якого підставою для відмови в реєстрації є ненадання платником копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури (інвойси), акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, яких не надано, підкреслити).

Не погодившись з вищевказаним рішенням про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог, надаючи оцінку аргументам сторін, викладеним у заявах по суті справи, оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України (тут і в подальшому - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України за №1246 від 29.12.2010 (надалі - Порядок №1246).

Положеннями пункту 2 Порядку №1246 (тут і в подальшому - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) - електронний документ, який складається платником податку до податкової накладної відповідно до вимог Кодексу в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації;

Відповідно до абзацу 10 пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, крім іншого, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання даної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 було затверджено, крім іншого, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту - Порядок зупинення реєстрації ПН/РК).

За змістом пунктів 5-7 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК (тут і в подальшому - в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку (пункт 5).

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 6).

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7).

Відповідно до пункту 10 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

21.03.2018 Міністерством фінансів України погоджено Критерії ризиковості платника податків, які розроблені ДФС України. Вказані Критерії викладені в листі ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, підпунктом 1.6 пункту 1 якого визначено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

В подальшому 13.11.2018 на офіційному веб-сайті ДФС України оприлюднено Критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій (з урахуванням внесених змін, погоджених Міністерством фінансів згідно листа від 31.10.2018 №26010-06-05/28170), перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку (погоджений Міністерством фінансів згідно листа від 22.03.2018 № 26010-06-10/7849), визначені у відповідності до вимог пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, підпунктом 1.6 пункту 1 якого визначеного, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

- платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців;

- платник податку юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 ПК України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 ПК України;

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Крім того, 08.08.2019 на офіційному веб-сайті ДФС України оприлюднено інформацію про те, що відповідно до вимог пункту 10 Порядку зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, ДФС визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку та погоджені Міністерством фінансів України згідно з листом від 06.08.2019 № 26010-06-5/20111.

Критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій зареєстровані в ДФС за № 1962/99-99-29-01-01 від 07.08.2019 та введені в дію 08.08.2019.

Підпунктом 1.6 пункту 1 зазначених Критеріїв визначеного, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- керівник платника податку та/або головний бухгалтер, та/або особа, що має право підпису, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані (перереєстровані) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- в органах ДФС наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні відсутня інформація щодо застосованих контролюючим органом Критеріїв ризиковості платника податку, або посилання на конкретний абзац підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Не зазначено такої інформації і у поданих заявах по суті справи.

З посиланням на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 по справі №822/1878/18, суд зазначає, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими посилання контролюючого органу на підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, як на підставу зупинення реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної з огляду на те, що вищезазначені Критерії ризиковості платника податку не є нормативно-правовими актами, оскільки не здійснена їх обов`язкова державна реєстрація у порядку, визначеному діючим законодавством.

Таким чином, відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності підстав для зупинення реєстрації складеного позивачем розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно до пункту 21 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Пунктом 14 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи письмових доказів, а саме квитанції про зупинення реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, контролюючим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. При цьому суд звертає увагу, що конкретного переліку документів, які податковий орган вважає достатніми для прийняття позитивного рішення, не вказано.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної/розрахунку коригування прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків та переліку документів, які контролюючий орган вважає достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. Вживання податковим органом загального посилання на підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податків, без уточнення відповідного змісту конкретного абзацу даного підпункту, а також того, які саме Критерії ризиковості платника податків застосовуються, і подальша пропозиція про надання пояснень та/або копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування без наведення переліку документів, які контролюючий орган вважає достатніми для прийняття позитивного рішення, призводить до ситуації невизначеності та необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, а не будь-яких на власний розсуд.

Вищезазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 21.05.2019 по справі № 0940/1240/18, постанові від 14.05.2019 по справі №817/1356/18 тощо.

Судом встановлено, що позивачем подані до податкового органу повідомлення про подання пояснень та копії документів щодо господарської операції, реєстрацію розрахунку коригування до податкової накладної по якому зупинено.

Разом з тим, комісія відповідача, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, незважаючи на надані пояснення та додані документи, що підтверджують наведені у поясненнях факти, прийняла рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, складеного позивачем, в ЄРПН.

Так, в оскаржуваному рішенні №1311036/00443513 від 21.10.2019 підставою для відмови в реєстрації спірного розрахунку коригування до податкової накладної стало не ненадання позивачем копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури (інвойси), акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Суд зазначає, що в приписі до даного пункту, у дужках, зазначено, що документи, які не надано платником необхідно підкреслити. Між тим, рішення відповідача не містить жодних підкреслень, що свідчить про не надання комісією належної оцінки вирішенню питання, які ж саме документи платником податку не було подано, і яким чином це унеможливило реєстрацію розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН.

Суд погоджується з доводами позивача, що надані ним документи та пояснення були достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію в ЄРПН, складеного позивачем розрахунку коригування до податкової накладної, а щодо необхідності подання саме тих документів, про які зазначено в оскаржуваному рішенні, не наведено жодних обґрунтувань.

Таким чином, зважаючи на виконання платником податку обов`язку щодо підтвердження господарської операції, а також на те, що запропонувавши подати підтверджуючі документи контролюючий орган не вказав їх конкретного переліку та, у подальшому, не обґрунтував неможливість розблокування реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної на підставі поданих позивачем документів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в реєстрації розрахунку коригування №61 від 23.09.2019 до податкової накладної №53753 від 21.09.2019, складеного позивачем.

Зміст оскаржуваного рішення дає підстави стверджувати, що комісія відповідача, розглядаючи подані позивачем документи, не з`ясувала специфіку проведеної господарської операції та не визначили документів, які є достатніми для підтвердження реальності господарської операції з урахуванням їх змісту і обсягу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання ДПС України зареєструвати розрахунок коригування до податкової накладної в ЄРПН, суд дійшов таких висновків.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246 накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Порядку №1246 визначено компетенцію Державної фіскальної служби України щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН на підставі рішення суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» затверджено, крім іншого, Положення про Державну податкову службу України, відповідно до якого Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Державна податкова служба України зареєстрована 17.05.2019, не перебуває в процесі припинення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби» вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, повноваження Державної фіскальної служби України передані ДПС України, отже на даний час повноваження щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН на підставі рішення суду здійснює ДПС України.

Враховуючи висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, складеного позивачем, та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН складену позивачем розрахунку коригування №61 від 23.09.2019 до податкової накладної №53753 від 21.09.2019.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду поніс судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 3 842,00 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 3 842,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Крім цього, представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 3 600,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- Договір про надання правових послуг адвоката від 23.12.2019 (далі - Договір від 23.12.2019);

- Додаткова угода від 06.03.2020 до Договору від 23.12.2019;

- Акт виконаних робіт про надання правової допомоги до Договору від 23.12.2019 (Детальний опис послуг, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 10.03.2020;

- видатковий касовий ордер від 10.03.2020.

Згідно з пунктом 1.1 Договору від 23.12.2019 Клієнт (АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат») доручає, а Адвокат (Кальченко Андрій Володимирович) приймає на себе зобов`язання на представництво інтересів Клієнта в Запорізькому окружному адміністративному суді за позовною заявою АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат» до ДПС України про скасування рішення від 21.10.2019 №1311036/00443513 про відмову у реєстрації податкової накладної №61 від 23.09.2019, зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 3.1 Договору від 23.12.2019 передбачено, що вартість послуг, наданих Адвокатом за умовами даного Договору складає: 500,00 грн. за усну консультацію з вивченням документів, 1 000,00 грн. за надання правової інформації письмової, письмове роз`яснення з правових питань, 1000,00 грн. за підготовку аналітичної довідки щодо судової практики, 2 000,00 грн. за складання позовної заяви, 2 000,00 грн. за участь в одному судовому розгляді.

Відповідно до пункту 5.1 вищевказаного договору, умови даного Договору можуть бути змінені і доповнені за взаємною згодою Сторін з обов`язковим підписанням письмової угоди.

Згідно з пунктом 1 Додаткової угоди від 06.03.2020 до Договору від 23.12.2019 сторони дійшли згоди з 06.03.2020 змінити пункт 3.1 Договору від 23.12.2019, виклавши його в наступній редакції: «Вартість послуг, наданих Адвокатом за умовами даного Договору складає: 500,00 грн. за усну консультацію з вивченням документів, 1 000,00 грн. за надання правової інформації письмової, письмове роз`яснення з правових питань, 1000,00 грн. за підготовку аналітичної довідки щодо судової практики, 2 000,00 грн. за складання позовної заяви, 2 000,00 грн. за участь в одному судовому розгляді, 600,00 грн. за одну годину роботи».

Згідно Акту виконаних робіт про надання правової допомоги до Договору від 23.12.2019 (Детальний опис послуг, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 10.03.2020, Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні юридичні послуги:

- усна консультація з вивченням документів; 1 год.; вартість 500 грн.;

- надання правової інформації письмової, письмове роз`яснення з правових питань; 0,5 год.; вартість 500,00 грн.;

- складання позовної заяви про скасування рішення від 21.10.2019 №1311036/00443513 про відмову у реєстрації податкової накладної №61 23.09.2019, зобов`язання вчинити певні дії; 1 год.; вартість 2 000,00 грн.;

- складання відповіді на відзив на позовну заяву від 10.03.2020; 0,5 год.; вартість 300 грн.;

- складання клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 10.03.2020; 0,5 год.; вартість 300,00 грн.

Загальна сума виконаних Адвокатом робіт становить 3 600,00 грн.

Досліджуючи надані позивачем документи, судом встановлено, вищевказаний Акт складений сторонами на виконання умов Договору від 23.12.2019. Крім того з вказаного Акту вбачається, що Адвокат надав юридичні послуги саме у справі про визнання протиправним та скасування оскаржуваного у даній справі рішення №1311036/00443513 від 21.10.2019 та зобов`язання вчинити дії.

У свою чергу, у видатковому касовому ордері від 10.03.2020 у пункті «Підстава» зазначено «Оплата за Договором про надання правових послуг адвоката від 23.12.2019».

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду матеріали доводять факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи №280/214/20.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Проаналізувавши зміст наданих юридичних послуг, суд зазначає, що заявлена вартість наданих юридичних послуг не є співмірною за ознаками, визначеним частиною 5 статті 134 КАС України, оскільки незважаючи на розгляд справи за правилами загального позовного провадження, дана справа за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та з огляду на законодавство, яке регулює спірні правовідносини, є справою незначної складності, про що було вказано в ухвалі про відкриття провадження в даній справі від 15.01.2020.

Суд зазначає, що складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів не потребувало значного часу, такі послуги не є послугами великого обсягу, у спірних правовідносинах наявна усталена практика Верховного Суду.

Крім того, необхідно зазначити, що витрати на оплату таких послуг як усна консультація з вивченням документів та надання правової інформації письмової, письмове роз`яснення з правових питань, на думку суду, не можуть бути визнані необхідними витратами, оскільки вчинення зазначених дій та складення письмових документів нормами чинного процесуального законодавства не передбачено.

З огляду на викладене, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, змісту адміністративного позову, обсягу адміністративного позову, змісту і обсягу відповіді на відзив, характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що співмірним є відшкодування на користь позивача за рахунок відповідача витрат на правничу допомогу за надані послуги зі складання позовної заяви та відповіді на відзив у цій справі всього у розмірі 1 600,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної податкової служби України №1311036/00443513 від 21.10.2019 про відмову в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №61 від 23.09.2019 до податкової накладної №53753 від 21.09.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складений Акціонерним товариством «Мелітопольський м`ясокомбінат» розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №61 від 23.09.2019 до податкової накладної №53753 від 21.09.2019, днем його фактичного подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.)

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

З урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство «Мелітопольський м`ясокомбінат», місцезнаходження: 72319, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Героїв України, буд.175; 00443513.

Відповідач - Державна податкова служба України, місцезнаходження: 04053, м.Київ, Львівська площа, буд.8; .

Повне судове рішення складено 12 травня 2020 року.

Суддя М.О. Семененко