Справа № 500/2309/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2309/19 пров. № А/857/2335/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та її представника адвоката Корфа Петра Казиміровича до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Шульгач М.П.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 44 хв. 20.01.2020р. м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 21.01.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

05.10.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Корф П.К. звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили визнати протиправним рішення відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Тернопільській обл. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2; зобов`язати пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з часу звернення із заявою про призначення такої пенсії, тобто, з 16.05.2019р. (а.с.4-7).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с.1 і на звороті).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020р. заявлений позов задоволено; зобов`язано відповідача ГУ ПФ України в Тернопільській обл. призначити пенсію ОСОБА_2 за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з 16.05.2019р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.60-61).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до неправильного вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.67-72).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що період роботи позивача з 14.07.1985р. по 06.10.1986р. зарахувати в пільговий стаж немає можливості, так як пільгова довідка без номеру, видана ТзОВ «Шумська друкарня», невірно оформлена (довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка подавалась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також довідка, що міститься в матеріалах судової справи відрізняються між собою). При заповненні довідки застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи (розділ, підрозділ, накази на прийняття та звільнення).

Разом з тим, позивача повідомлено, що у разі оформлення пільгової довідки згідно вимог чинного законодавства, їй буде зараховано час навчання за фахом і вона набуде право на пенсію за віком по Списку № 2 із зниженням пенсійного віку на 4 роки. Судом першої інстанції не враховано те, що позивачем не надано належним чином оформленої довідки до органу пенсійного фонду, а відтак дана довідка не може бути врахована, як така, що підтверджує факт роботи позивача на роботах, які передбачені Списком № 2.

Також позивач у період з 01.09.1983р. по 13.07.1985р. навчалась у середньому професійно-технічному училищі № 58 м.Львова.

Враховуючи те, що період роботи з 14.07.1985р. по 06.10.1986р. не врахований позивачу до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах, тому й зазначений період навчання за фахом не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Період роботи у Кременецькій районній друкарні з 28.06.1990р. по 30.08.1995р. не враховано відповідачем до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки відсутні відомості про характер умов праці та про зайнятість у шкідливих умовах праці повний робочий день, а після 21.08.1992р. немає інформації про результати проведення атестації робочих місць.

Відсутність відомостей про проведення атестації посади позивача, про характер умов праці та про зайнятість у шкідливих умовах праці повний робочий день унеможливлює підтвердження права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

За наведених обставин, права на пенсію по віку на пільгових умовах за Списком № 2, передбаченого ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до поданої заяви від 16.05.2019р. у позивача немає, в зв`язку із відсутністю пільгового стажу роботи.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Корф П.К. скерували до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останні вважають її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошують на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.97-98).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 16.05.2019р. позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем ГУ ПФ України в Тернопільській обл. відмовлено в призначенні спірної пенсії, про що позивача повідомлено листом № 75/03-10 від 04.07.2019р. (а.с.13-14).

Причиною цієї відмови слугувало те, що пільговий стаж роботи ОСОБА_1 па посаді складача машинного набору становить 06 років 00 місяців 21 день, загальний стаж роботи становить 33 роки 04 місяці, що дає право на зниження пенсійного віку на 3 роки.

Період роботи з 14.07.1985р. по 06.10.1986р. зарахувати в пільговий стаж не має можливості, оскільки пільгова довідка, яка видана ТзОВ «Шумська друкарня», є невірно оформленою.

Також пенсійним органом враховано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при ГУ ПФ України в Тернопільській обл., № 1 від 19.04.2019р., яким зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 08.10.1986р. по 27.06.1990р., з 31.08.1995р. по 02.04.1998р. (період роботи у 1998 році згідно нарахованої заробітної плати), що загалом становить 06 років 00 місяців 21 день (а.с.10-12).

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що записами трудової книжки серії НОМЕР_1 повністю підтверджується пільговий стаж позивача тривалістю понад 14 років, що надає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Період роботи з 14.07.1985р. по 06.10.1986p. (01 рік 02 місяці 23 дні) підлягає зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 , оскільки вона працювала у Шумській друкарні та виконувала набір на редковідливних машинах, здійснювала відливку фрагментів тексту, складаючи шрифти різних гарнітур, за професією (посадою) складача машинного набору, що передбачена Списком № 2.

По причині наведеного, слід зарахувати до пільгового стажу позивача період навчання за фахом з 01.09.1983р. по 13.07.1985р. (01 рік 10 місяців 13 днів) в середньому професійно-технічному училищі № 58 м.Львова.

Також підтвердженим є період роботи позивача у Кременецькій районній друкарні на посаді складача машинного набору з 28.06.1990р. по 21.08.1992р. (02 роки 01 місяць 24 дні), що стверджується відомостями трудової книжки.

При цьому, судом враховані показання свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , які підтвердили факт роботи ОСОБА_1 протягом 28.06.1990р.-21.08.1992р. на посаді складача машинного набору у Кременецькій районній друкарні.

Пенсійним органом підтверджені періоди роботи позивача з 08.10.1986р. по 27.06.1990р. та з 31.08.1995р. по 02.04.1998р. як пільговий стаж роботи за Списком № 2 (06 років 00 місяців 21 день).

Таким чином, трудовий стаж ОСОБА_1 становить: загальний трудовий стаж - понад 25 років, пільговий - понад 10 років, що є достатнім для призначення спірної пенсії.

Разом тим, правильно по суті вирішивши справу, суд помилково застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, з наступних підстав.

Із змісту заявленого позову слідує, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем були покладено неврахування пенсійним органом під час вирішення її заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах наступних періодів роботи:

з 01.09.1983р. по 13.07.1985р. - навчання за фахом;

з 14.07.1985р. по 06.10.1986р. - трудова діяльність на посаді складача машинного набору у Шумській друкарні;

з 28.06.1990р. по 30.08.1995р. - трудова діяльність на посаді складача машинного набору у Кременецькій районній друкарні.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при ГУ ПФ України в Тернопільській обл., прийняла рішення № 1 від 19.04.2019р., яким зарахувала до пільгового стажу позивача періоди роботи з 08.10.1986р. по 27.06.1990р., з 31.08.1995р. по 02.04.1998р. (період роботи у 1998 році згідно нарахованої заробітної плати), що загалом становить 06 років 00 місяців 21 день (а.с.10-12).

Незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 14.07.1985р. по 06.10.1986р. зумовлено неправильним оформленням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що автоматично потягнуло за собою неврахування часу навчання позивача за фахом з 01.09.1983р. по 13.07.1985р.

Період роботи позивача з 28.09.1990р. по 30.08.1995р. не враховані до пільгового стажу, оскільки відсутні відомості про характер та умови праці, про зайнятість в шкідливих умовах праці повний день, а після 21.08.1992р. немає інформації про результати проведення атестації робочих місць.

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції не вирішив позовну вимогу щодо визнання протиправною відмови пенсійного органу щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а також не навів будь-яких висновків щодо спірного трудового стажу позивача за період з 22.08.1992р. по 30.08.1995р.

Під час вирішення наведеного спору колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 цього Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 26 зазначеного Закону встановлені умови призначення пенсії за віком. Зокрема, за загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу, визначеного у даній статті.

Водночас, приписами ч.1 ст.114 наведеного Закону визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку 55 років право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки після досягнення 52 років, які народились з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, а саме 10 років, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.24 наведеного Закону страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами ст.62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», якою регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п.3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.18 зазначеного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до п.2.2 цієї Інструкції до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п.2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із наведених законодавчих норм слідує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Списки № 1, 2, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р., застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991р.; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992р. (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994р., - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою КМ СРСР № 10 від 26.01.1991р.; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994р. (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003р., - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою КМ України № 162 від 11.03.1994р.

Розділом XXVII «Поліграфічне виробництво» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р., передбачені посади «Лінотипісти», «наборщики и разборщики вручную».

Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Приписами п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972р. (що було чинне на час навчання позивача за фахом), передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також:

згідно п.«з» - навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т.д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по віку та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника членам їх сімей, а також пенсій по старості працівницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 поступила 01.09.1983р. на навчання у середнє професійно-технічне училище № 58 м.Львова, яке закінчила 13.07.1985р., що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 13.07.1985р. (а.с.20).

Після закінчення навчання позивача поступила на роботу по спеціальності складача машинного набору в Шумську друкарню, де працювала в період з 14.07.1985р. по 06.10.1986р.

При цьому, працевлаштування за професією особою після завершення навчання надає право для зарахування періоду навчання у професійно-технічних училищах до пільгового стажу.

Оскільки під час судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач після навчання за фахом працювала в період з 14.07.1985р. по 06.10.1986р. у Шумській друкарні на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, тому наведений період навчання з 01.09.1983р. по 13.07.1985р. підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2.

08.10.1986р. ОСОБА_2 була прийнята на роботу у Кременецьку районну друкарню на посаду складача машинного набору, а з 02.04.1998р. була переведена на посаду друкаря високого друку.

Із змісту довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії вбачається, що ОСОБА_1 працювала у Шумській друкарні з 14.07.1985р. по 06.10.1986p., виконувала набір на редковідливних машинах і відливка фрагментів тексту, складаючи шрифти різних гарнітур, за професією, посадою складача машинного набору, що передбачена Списком № 2 (а.с.21).

Крім того, згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії позивач отримала з липня 1985 року по вересень 1986 року заробітну плату в розмірі 0 грн. 02532 коп. (а.с.22).

Відповідно до довідки № 71 від 03.12.2008р., виданої ВАТ «Папірус», професія складач машинного набору відповідає професії набирача на складально-рядковідливних машинах (код КП 7341.2) згідно класифікатора професій ДК 003-95, який затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України № 257 від 27.07.1995р.

Виходячи із роз`яснень Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати № 5/8 від 02.04.1976р. «Про порядок застосування затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», слідує, що назва посади «машинний наборщик», «лінотипіст», «наборщик на машинах «Лінотип», «наборщик-лінотипіст», «складач на рядковідливних наборних машинах» є різними назвами однієї і тієї ж професії (а.с.31).

Обставини виконуваної позивачем роботи стверджуються долученими до справи архівними документами (а.с.23-36), а відмінності уточнюючої довідки обумовлені повторним зверненням позивача до ТзОВ «Шумська друкарня» в цілях належної реєстрації та оформлення такої довідки (а.с.96).

Окрім того, наведені обставини щодо трудової діяльності позивача підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були допитані в судовому засіданні.

Таким чином, записами трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджується пільговий стаж позивача, який дає право на призначення та отримання пенсії на пільгових умовах.

Водночас, представлена трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Вказана трудова книжка позивача має належні записи про роботу в періоди роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, які також підтверджуються наданими позивачем уточнюючими довідками підприємств для підтвердження стажу.

Стосовно проведення атестації робочого місця позивача після 21.08.1992р. колегія суддів виходить з наступного.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р. затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

За змістом п.4.1-4.5 наведеного Порядку зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992р. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років, з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997р., у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992р., п`ятирічний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5-ти років, з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.1992р. не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997р., право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992р. включно, тобто, до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р., право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно п.10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005р., для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р.

Відповідно до п.1 Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п.8 цього Порядку).

Згідно з п.9 вказаного Порядку перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Окрім цього, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку проведення атестації робочих місць, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Великої Палати від 19.02.2020р. у справі № 520/15025/16-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Отже, за зверненнями позивача пенсійним органом підтверджено пільговий стаж роботи позивача за Списком № 2 тривалістю 06 років 00 місяців 21 день, загальний стаж - 33 роки 04 місяці.

Також до пільгового стажу позивача за Списком № 2 безпідставно не зараховані періоди роботи у Шумській друкарні з 14.07.1985р. по 06.10.1986р. (01 рік 02 місяці 23 дні), час навчання за фахом з 01.09.1983р. по 13.07.1985р. (01 рік 10 місяців 13 днів), період роботи у Кременецькій районній друкарні з 28.06.1990р. по 30.08.1995р. (05 років 02 місяці 02 дні).

Таким чином, за звичайним математичним підрахунком пільговий стаж позивача є більшим 10 років без урахування місяців та днів, що є цілком достатнім та необхідним стажем за Списком № 2 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах із відповідним зниженням пенсійного віку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що матеріалами справи об`єктивно підтверджується пільговий трудовий стаж роботи позивача, через що остання має право на призначення спірної пенсії згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звідси, відмова пенсійного органу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірною та не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Матеріалами справи стверджується, що позивач досягнула 52-річного віку 11.12.2018р., звернулася до пенсійного органу із заявою № 858 про призначення пенсії 16.05.2019р.; у поданій позовній заяві наполягає на призначенні пенсії саме з дати звернення до відповідача із вказаною заявою (а.с.7).

За таких обставин пенсію за віком на пільгових умовах слід призначити позивачу із дня її звернення до пенсійного органу із заявою № 858 про призначення пенсії, а саме з 16.05.2019р.

Щодо ефективності обраного судом способу захисту колегія суддів зазначає, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для призначення їй спірної пенсії.

Під час судового розгляду такі обставини встановлені. Оцінка правомірності відмови у призначенні пенсії стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Судом досліджено, що ці мотиви є вичерпними, тобто, позивачем дотримано усіх інших умов для призначення такої пенсії.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов послідовного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача; зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах, із зарахуванням спірних періодів навчання та роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Із врахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (не застосував закон, який підлягав застосуванню) та порушив норм процесуального права (не вирішив всіх заявлених позовних вимог), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в резолютивній частині шляхом викладення її в новій редакції.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Тернопільській обл.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020р. в адміністративній справі № 500/2309/19 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 та її представника адвоката Корфа Петра Казиміровича задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл., яка викладена в листі № 75/03-10 від 04.07.2019р., щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно поданої нею заяви № 858 від 16.05.2019р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з часу звернення із заявою про призначення такої пенсії, тобто, починаючи з 16.05.2019р., зарахувавши до пільгового стажу період роботи у Шумській друкарні з 14.07.1985р. по 06.10.1986р. (01 рік 02 місяці 23 дні), час навчання за фахом з 01.09.1983р. по 13.07.1985р. (01 рік 10 місяців 13 днів), період роботи у Кременецькій районній друкарні з 28.06.1990р. по 30.08.1995р. (05 років 02 місяці 02 дні).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. (юридична адреса: 46001, м.Тернопіль, майдан Волі, 3; ) судові витрати в загальному розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору за подання до адміністративного суду позову.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 13.05.2020р.