Справа № 160/1845/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року Справа № 160/1845/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.10.2019 року про незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 11.07.1999р. по 29.05.2001р. водієм автомобіля вантожопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та відмову у проведенні перерахунку призначеної пенсії, з урахуванням періоду роботи з 11.07.1999р. по 29.05.2001р. за Списком №1, з 05 квітня 2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 11.07.1999р. по 29.05.2001р. на посаді водія автомобіля вантожопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 квітня 2018 року про призначення йому пенсії, з урахуванням до пільгового стажу періоду роботи за Списком №1 з 11.07.1999р. по 29.05.2001р. на посаді водія автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та прийняти рішення про перерахунок пенсії з дня виникнення права на пенсію за Списком №1, починаючи з 05 квітня 2018 року.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що у квітні 2018 року він звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії та надав відповідні документи, але після призначення пенсії за віком при ознайомлення із матеріалами пенсійної справи, стало відомо, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області під час призначення пенсії з 05.04.2018 року не було враховано ОСОБА_1 пільговий стаж роботи за Списком №1 за період з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року на посаді водія автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач у жовтні 2019 року звернувся із заявою щодо зарахування відповідного стажу, проте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було відмовлено. Позивач вважає протиправною відмову відповідача викладену у листі від 25.10.2019 року про незарахування йому до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою суду від 21.02.2020 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами. Також, цією ухвалою суду було витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.
12.03.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позов не визнає, зазначає, що ОСОБА_1 з 05.04.2018 року перебуває на обліку та отримує пільгову пенсію за віком, яка призначена відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до пред`явлених позивачем документів для вирішення питання призначення пенсії на пільгових умовах було встановлено, що довідкою №172 від 23.03.2018 року, виданою адміністрацією ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» підтверджено стаж роботи позивача, в тому числі і за період з 01.08.1997 року по 09.12.2002 року за Списком №1, затвердженим відповідними постановами КМУ. Факт проведення атестації робочих місць на підприємстві підтверджено наказами, зокрема, наказом №207 від 11.07.1994 року "Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті», відповідно до якого зараховано позивачу пільговий стаж роботи за Списком №1 за період з 01.08.1997 року по 10.07.1999 року, враховуючи, що 10.07.1999 року є дата закінчення дії п`ятирічного строку, від дати проведення першої атестації. Також стаж підтверджено наказом №330/39 від 30.05.2001 року «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті» та наказом №767 від 18.09.2002 року, наказом №649 від 30.05.2006 року, наказом №1256 від 07.07.2010 року, відповідно до яких зараховано позивачу пільговий стаж роботи за Списком №1 за період з 30.05.2001 року. Отже, враховуючи, що за вказаними документами період роботи позивача з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року, а саме 1 рік 10 місяці 19 днів не підтверджено результатами проведення атестації робочих місць, відповідач вважає, що такий стаж роботи за Списком №1 виключено із пільгового. Також, відповідач зазначає, що право пенсіонера на перерахунок пенсії виникає в момент звернення із заявою про перерахунок на підставі нормативно-правового акта, який є чинним на час подачі відповідної заяви, та пенсія не може бути перерахована на підставі норми права, яка втратила свою чинність. Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся за призначенням пенсії 06.06.2019 року, керуватись при розрахунку пільгового стажу позивача наказом Міністерства праці України від 21.08.2000 №205 «Про затвердження Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» у відповідача не має законних підстав, тому він просить суд вважати рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за Списком №1 після досягнення 53-річного віку правомірним, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Станом на 18.05.2020 року до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії, зареєстрованою за №931, та надав відповідні документи: трудову книжку, довідку про заробітну плату, документи про стаж, копію паспорту, копію коду, копію диплому, копію військового білету, довідку ОРВК, анкету, рахунок та 16.04.2018 року додав довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23.03.2018 року №172 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було призначено позивачу з 05.04.2018 року пільгову пенсію за віком за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі отриманих документів.
22.07.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про надання йому для ознайомлення матеріалів пенсійної справи, та після ознайомлення дізнався, що відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи водієм автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 у ПрАТ «ПІВНГЗК» з 11.07.1999 року по 29.05.2001 рік.
16.10.2019 року позивач подав до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяву, в якій просив зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року та провести перерахунок призначеної пенсії.
Відповідач у листі від 25.10.2019 року №7687/Д-09 «Про розгляд звернення» повідомив позивача, що йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, зі змінами, внесеними Законом №2148-VIII. Порядком застосування Списків, передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювалися докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (зазначена постанова набула чинності 21.08.1992). На ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», де працював позивач по Списку №1 з 19.12.1990 року по 09.06.2014 року атестація робочих місць провадилася: 11.07.1994 (наказ №207), 03.07.1997 (наказ №296), 18.09.2002 (наказ №767), 30.05.2006 (наказ №649) та 07.07.2010 (наказ №1256). Період розриву атестації є період з 11.07.1999 по 29.05.2001. Враховуючи зазначене, період роботи зараховано до загального стажу роботи. Для проведення перерахунку пенсії із зарахуванням цього періоду, а саме: з 11.07.1999 по 29.05.2001, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, немає підстав.
Враховуючи, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було відмовлено позивачу у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року водієм автомобіля вантожопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV (в редакції станом на день призначення пенсії), на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно із ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 23.06.1986 року, позивач працював у Гірничозбагачувальному комбінаті імені Комсомолу України:
- з 19.07.1989 року в Ганнівському кар`єрі Анновського рудоуправління монтером шляху на пересувних з.д.шляхах у кар`єрі і на відвалах 4 розряду (пункт 10 трудової книжки);
- з 10.08.1990 року переведений у гірничотранспортний цех Ганнівського рудоуправління слюсарем по ремонту автомобілів 2 розряду (пункт 11 трудової книжки);
- з 19.12.1990 року переведений у гірничотранспортному цеху Ганнівського рудоуправління водієм автомобіля «БілАЗ»-548 вантажопідйомністю 40 тонн, зайнятим ремонтом доріг, зрошенням, забоїв і доріг у кар`єрі, з класу (пункт 12 трудової книжки);
- з 18.07.1991 року переведений у гірничотранспортному цеху Ганнівського рудоуправління водієм автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси із кар`єру, 3 класу (пункт 13 трудової книжки).
11.07.1994 року міститься запис, що за підсумками атестації робочих місць за умовами праці водій автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн зайнятий на вивезенні гірничої маси із кар`єру 3 класу гірничо-транспортного цеху Ганнівського рудоуправління підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по списку №1 з повним робочим днем у кар`єрі.
На підставі наказу №548 від 31.10.1996 року у трудову книжку внесено запис, що Північний державний гірничо-збагачувальний комбінат перетворено у Відкрите Акціонерне Товариство «Північний ГЗК» (пункт 15 трудової книжки).
З 01.08.1997 року позивач у зв`язку із змінами структури управління виробництвом був переведений у гірничотранспортний цех №2 водієм 3 класу автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси із кар`єру з правом пільгового пенсійного забезпечення по списку №1, де зазначено, що за підсумками атестації робочих місць за умовами праці водію автомобіля БілАЗ 7519 вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятому на вивезенні гірничої маси з кар`єру підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (пункти 16 та 17 трудової книжки).
З 10.12.2002 року переведено в гірничотранспортному цеху №2 водієм великовантажного автомобіля в кар`єрі технологічної колони автомобілів №1 з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1 (пункт 18 трудової книжки).
На підставі наказу №649 від 30.05.06 р. міститься запис, що за підсумками атестації робочих місць за умовами праці по даній професії підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (пункт 19 трудової книжки).
З 01.02.2010 року переведено у гірничотранспортному цеху №2 водієм автотранспортних засобів в кар`єрі технологічної колони автомобілів №1 (пункт 20 трудової книжки).
У пункті 21 трудової книжки міститься запис, що за підсумками чергової атестації робочих місць за умовами праці по даній професії встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ №1256 від 07.07.2010 року).
За пунктом 22 у трудову книжку внесено запис, що Відкрите акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» з 04.04.2011 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», а за пунктом 27 у трудовій книжці зазначено, що Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» з 05.05.2016 року перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».
Пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Судом встановлено, що не заперечується відповідачем, що при призначенні пенсії позивачу, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не було зараховано ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №1 оскаржуваний період роботи водієм автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху № 2 у ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» саме з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року.
Так, відповідно до пункту «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Крім того, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Північний ГЗК» і у оскаржуваний період працював у гірничотранспортному цеху №2 водієм 3 класу автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси із кар`єру з правом пільгового пенсійного забезпечення по списку №1, та в трудовій книжці зазначено, що за підсумками атестації робочих місць за умовами праці водію автомобіля БілАЗ 7519 вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятому на вивезенні гірничої маси з кар`єру підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (пункти 16 та 17 трудової книжки).
Первинна атестація підтверджена наказом №207 від 11.07.1994 року, а наступна атестація підтверджена СП №330/39 від 30.05.2001 року.
Позивач 05.04.2018 року звернувся до відповідача із письмовою заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах та на підтвердження пільгового стажу роботи за періоди з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року надав трудову книжку та довідку ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23.03.2018 року №172.
Згідно із ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснювалася на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992р. №41. Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у випадку, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Відповідальність за своєчасність проведення атестації робочих місць покладена на керівника підприємства, а тому суд вважає протиправною відмову відповідача у зарахуванні спірного періода до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Отже, суд вважає визнати протиправною та скасувати відмову відповідача, викладену у листі від 25.10.2019 року про незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року водієм автомобіля вантожопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та відмову у проведенні перерахунку призначеної пенсії, з урахуванням періоду роботи за Списком №1, з 05 квітня 2018 року, тому з метою поновлення прав позивача, суд вважає зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 оскаржуваний період роботи.
Пунктом 10 ч.2 ст.245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-VI "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) і практику ЄСПЛ як джерело права.
Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16 вересня 1996 року "Гайгузус проти Австрії", якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Суд враховує й те, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи висновок суду про протиправність відмови відповідача у зарахуванні оскаржуваного періоду до пільгового стажу позивачу при призначенні пенсії за віком, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є саме зобов`язання відповідача - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2018 року про призначення йому пенсії, з урахуванням до пільгового стажу періоду роботи за Списком №1 з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року на посаді водія автомобіля вантажопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладену у листі від 25.10.2019 року про незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року водієм автомобіля вантожопідйомністю 110 тонн, зайнятим на вивезенні гірничої маси з кар`єру гірничотранспортного цеху №2 Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та відмову у проведенні перерахунку призначеної пенсії, з урахуванням періоду роботи з 11.07.1999 року по 29.05.2001 року за Списком №1, з 05 квітня 2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко