Справа № 324/1296/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2020 року

Київ

справа №324/1296/16-а

адміністративне провадження №К/9901/18718/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 324/1296/16-а (2-а/324/36/2016)

за позовом Депутата Пологівської районної ради Запорізької області ОСОБА_1 до Пологівської районної ради Запорізької області, треті особи: Чубарівська сільська рада Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення Пологівської районної ради Запорізької області від 15.07.2016 року № 3 "Про припинення Балочкинської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області шляхом ліквідації", провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Депутата Пологівської районної ради Запорізької області ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року (ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Чумака С.Ю., суддів: Гімона М.М., Юрко І.В.),-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Депутат Пологівської районної ради Запорізької області ОСОБА_1 (надалі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області із адміністративним позовом до Пологівської районної ради Запорізької області (надалі - відповідач, райрада), треті особи: Чубарівська сільська рада Пологівського району Запорізької області, ОСОБА_2 в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Пологівської районної ради Запорізької області від 15 липня 2016 року №3 «Про припинення Балочкинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області шляхом ліквідації».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення №3 «Про припинення Балочкинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області шляхом ліквідації» є протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Оскаржуване рішення порушує право на освіту дітей, що мешкають у селі Балочки Пологівського району Запорізької області. Ліквідація школи призведе до скорочення робочих місць, вивільнення вчителів та інших працівників школи і до погіршення демографічної ситуації у селі. Рішення прийнято без проведення консультацій з громадськістю.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Пологівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що не проведення обговорень проекту рішення про ліквідацію навчального закладу та прийняття рішення про ліквідацію школи, ігнорування заперечень з боку трудового колективу навчального закладу, трудові права яких у разі його ліквідації порушуються, громадськості села Балочки, батьків учнів, які навчаються у школі, свідчить про протиправності рішення Пологівської районної ради Запорізької області від 15 липня 2016 року №3 «Про припинення Балочкинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області шляхом ліквідації».

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 23 лютого 2017 року скасував постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову депутата Пологівської районної ради Запорізької області ОСОБА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що проведення консультацій з громадськістю при прийнятті оскаржуваного рішення не є обов`язковим. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем не доведено порушення його прав, свобод чи інтересів, оскільки за приписами частини 1 статті 6 КАС України саме ці обставини є підставою для права на судовий захист.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2010, а постанову Пологівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.

У скарзі посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідач направив до суду відзив на касаційну скаргу, відповідно до якого проти її задоволення заперечує, просить рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 03 квітня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою депутата Пологівської районної ради Запорізької області ОСОБА_1.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС).

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.

Ухвалою від 12.05.2020 справу прийнято до провадження та призначено її попередній розгляд.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Балочкинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області є загальноосвітнім навчальним закладом, у якому навчаються діти з села Балочки Пологівського району Запорізької області, який перебуває в комунальній власності Пологівської районної ради.

На Восьмій позачерговій сесії сьомого скликання Пологівської районної ради Запорізької області 15.07.2016 прийнято рішення № 3 «Про припинення Балочкинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області шляхом ліквідації».

Підставою для прийняття такого рішення слугував лист голови Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області від 08.07.2016 № 1 223/01-15 «Про пропозиції до порядку денного» та пояснювальна записка до проекту рішення Пологівської районної ради Запорізької області «Про припинення Балочкинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області шляхом ліквідації», складена начальником відділу освіти, молоді та спорту Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області.

У вказаній доповідній записці поряд з іншим зазначено, що у 2015-2016 навчальному році у Балочкинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області навчалося 22 учні, тому згідно п. 4 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VІІІ з 1 вересня 2016 року фінансування цього закладу за рахунок державної субвенції здійснюватися не буде (як такого, що має менше 25-и учнів). За прогнозованими даними збільшення учнівського контингенту в найближчі роки у закладі не очікується, контингент в середньому налічуватиме 20 учнів, формування класів у Балочкинській ЗОШ І-ІІІ ступенів не є можливим. Затрати на заклад у 2016 році складатимуть 897644 грн., вартість навчання одного учня 40802 грн. є найбільшою в районі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року N 460-IX (далі- Закон №460-IX, набрав чинності 08.02.2020) установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Касаційна скарга по справі № 324/1296/16-а (2-а/324/36/2016) подана у березні 2017 року, розгляд касаційної скарги не закінчено до 08.02.2020, тому касаційна скарга розглядається в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №460-IX (із застосуванням норм КАС України в редакції, чинній до 08.02.2020).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами абзацу 2 пункту тридцятого частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 Закону України "Про освіту" та частини шостої статті 11 Закону України "Про загальну середню освіту" реорганізація і ліквідація загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням сесії місцевої ради, державної і приватної форм власності - за рішенням засновника (засновників).

Повноваження районних та обласних рад визначені статтею 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в України".

Зі змісту даної статті вбачається, що до виключних повноважень районної ради не відноситься вирішення питань про утворення чи ліквідацію навчальних закладів комунальної форми власності.

Разом з тим, відповідно до пункту 30 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради (селищної, сільської, міської).

Тобто, рішення про ліквідацію та реорганізацію навчального закладу комунальної форми власності приймає місцева (сільська, селищна, міська) рада, у віданні якої перебуває відповідний навчальний заклад.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» загальні збори громадян за місцем проживання є формою їх безпосередньої участі у вирішенні питань місцевого значення. Рішення загальних зборів громадян враховуються органами місцевого самоврядування в їх діяльності. Порядок проведення загальних зборів громадян за місцем проживання визначається законом та статутом територіальної громади.

В силу вимог частин першої та третьої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Згідно з положеннями статті 13 Закону України "Про місцеве самоврядування України" територіальна громада має право проводити громадські слухання - зустрічатися з депутатами відповідної ради та посадовими особами місцевого самоврядування, під час яких члени територіальної громади можуть заслуховувати їх, порушувати питання та вносити пропозиції щодо питань місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування. Громадські слухання проводяться не рідше одного разу на рік. Пропозиції, які вносяться за результатами громадських слухань, підлягають обов`язковому розгляду органами місцевого самоврядування.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, орієнтовним планом районних заходів із проведення консультації з громадськістю на 2016 рік, затвердженим головою Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області 25.12.2015 передбачено на березень 2016 року розширене засідання координаційної ради з питань розробки районного Плану модернізації мережі загальноосвітніх навчальних закладів Пологівського району, організації роботи освітніх округів. Однак, доказів проведення такого розширеного засідання координаційної ради, як і рішень, прийнятих за результатами проведення розширеного засідання, відповідачем надано не було.

Згідно протоколу №1 від 18.04.2016 загальних зборів трудового колективу школи та громадськості села в присутності представників Пологівської районної ради та районної державної адміністрації щодо перспектив функціонування та закриття Балочкинської ЗОШ І-ІІІ ступенів вирішено: порушити клопотання перед Пологівською районною радою та Пологівською районною державною адміністрацією про збереження навчального закладу Балочкинської ЗОШ І-ІІІ ступенів; провести пошук шляхів економії та джерел фінансування навчального закладу.

Доказів розгляду відповідачем та вирішення цього клопотання, відповідачем до суду також не надано.

Згідно пояснювальної записки до проекту рішення Пологівської районної ради Запорізької області «Про припинення Балочкинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області шляхом ліквідації», складеної начальником відділу освіти, молоді та спорту Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області, у 2015-2016 навчальному році у Балочкинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Пологівської районної ради Запорізької області навчалося 22 учні.

Таким чином, судами встановлено та не спростовано відповідачем, що в порядку підготовки проекта рішення від 15.07.2016 не проведено інформаційну-роз`яснювальну роботу серед громадськості щодо ліквідації навчального закладу шляхом проведення загальних зборів громадян с. Балочки Пологівського району за місцем їх проживання як формою їх безпосередньої участі у вирішенні питання щодо утворення освітнього округу для врахування їх думки та прийнятих рішень загальних зборів громадян, органами місцевого самоврядування в їх діяльності, що суперечить чинним вимогам законодавства.

Не проведення обговорень проекту рішення про ліквідацію навчальних закладів та прийняття рішення без урахування думки батьків учнів з цього приводу говорить про те, що спірне рішення не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, згідно з якими рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно і розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року (далі - Порядок № 996), консультації з громадськістю проводяться з питань, що стосуються суспільно-економічного розвитку держави, реалізації та захисту прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів.

При цьому, згідно пунктом 12 цього Порядку в обов`язковому порядку проводяться консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю щодо проектів нормативно-правових актів, які: стосуються конституційних прав, свобод та обов`язків громадян; стосуються життєвих інтересів громадян, у тому числі впливають на стан навколишнього природного середовища; передбачають провадження регуляторної діяльності у певній сфері; визначають стратегічні цілі, пріоритети і завдання у відповідній сфері державного управління (у тому числі проекти державних і регіональних програм економічного, соціального і культурного розвитку, рішення стосовно їх виконання); стосуються інтересів територіальних громад, здійснення повноважень місцевого самоврядування, делегованих органам виконавчої влади відповідними радами; визначають порядок надання адміністративних послуг тощо.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що консультації з громадськістю проводяться в обов`язковому порядку, зокрема, з приводу розроблення та реалізації програм економічного, соціального і культурного розвитку.

Отже, оскаржуване рішення впливає на таке важливе конституційне право мешканців с. Балочки (їх дітей), як право на освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті таких рішень.

Аналогічний правовий висновок вже було висловлено в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №359/6814/17, і Суд не вбачає підстав відступати від нього.

Отже, колегія суддів констатує, що висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності необхідності проведення громадських слухань при прийнятті оскаржуваного рішення є помилкововими.

Проте, суд апеляційної інстанції, дійшовши в цій частині помилкових висновків, рішення про відмову у задоволенні позову також мотивував тим, що депутат Пологівської районної ради не має права представляти інтереси територіальної громади у суді, а особисті інтереси позивача оскаржуваним рішенням не порушуються.

З цими висновками суду апеляційної інстанції в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог колегія суддів погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Захист прав, свобод або законних інтересів, серед іншого, можливий шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень або визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, обов`язковою умовою надання судового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено порушення оскаржуваним рішенням відповідача законних прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , доказів їх порушення позивачем, на якого в силу частини першої статті 71 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) покладено обов`язок доказування, не надано, а тому суд обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів окресо звертає увагу на те, що позивач не є членом територіальної громади с. Балочки Пологівського району (зареєстрований за адресою: Запорізький район, селище Малокатеринівка), в доводах касаційної скарги наполягає на тому, що з позовом звернувся до суду саме як депутат в інтересах територіальної громади.

Крім того, із змісту позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що її подано ним як депутатом районної ради, оскільки він несе відповідальність перед виборцями. Тобто, з метою реалізації наданих законом повноважень по представництву територіальної громади.

Відповідно до частини третьої статті 5 КАС України правом звернення до суду, крім осіб, які вважають, що порушені їх права, свободи або законні інтереси, наділені також органи та особи, яким законом надано право звернення до суду в інтересах інших осіб.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради визначається Законом України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон № 93-IV) відповідно до Конституції України, Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших законів України.

Згідно статті 2 цього Закону, депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів» обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України». Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування та відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

У частині першій статті 10 Закону № 93-IV визначено обов`язки депутата, до яких віднесено підтримання зв`язків з виборцями, відповідною територіальною громадою, трудовими колективами і громадськими організаціями, які висунули його кандидатом у депутати місцевої ради, а також колективами інших підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади, розташованими на відповідній території, не рідше одного разу на півріччя інформувати виборців про роботу місцевої ради та її органів, про виконання планів і програм економічного і соціального розвитку, інших місцевих програм, місцевого бюджету, рішень ради і доручень виборців, участь у громадських слуханнях з питань, що стосуються його виборчого округу, в організації виконання рішень ради та її органів, доручень виборців, у масових заходах, що проводяться органами місцевого самоврядування на території громади або виборчого округу, вивчення громадської думки, потреби територіальної громади, інформування про них раду та її органи, обов`язок безпосередньої участі у їх вирішенні, визначити і оприлюднити дні, години та місце прийому виборців, інших громадян, вести регулярний, не рідше одного разу на місяць, прийом виборців, розглядати пропозиції, звернення, заяви і скарги членів територіальної громади, вживати заходів щодо забезпечення їх оперативного вирішення.

Частинами першою та другою статті 11 цього Закону передбачені права депутата місцевої ради у виборчому окрузі, до яких віднесено право офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня, право брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу, порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення, право доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою, вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді. Крім того, при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання, на невідкладний прийом, вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Разом з цим, Конституція України передбачає, що «народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через народних засідателів і присяжних» (частина четверта статті 124). Інших форм відповідного представництва народу, у тому числі і за посередництвом, зокрема, депутатів місцевих рад, не передбачено.

За такого правового регулювання звернення з позовом до суду не може бути способом реалізації повноважень місцевого депутата як представника територіальної громади, якщо таке повноваження прямо не передбачено законом, а наявність у позивача у зв`язку з прийняттям оскаржуваним рішенням в судовому засіданні не доведено.

За таких підстав, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Отже, помилковість висновків суду апеляційної інстанції в частині надання оцінки процедурі прийняття оскаржуваного рішення, не впливає на правомірність висновків щодо результатів розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Інші аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою щодо обставин справи, які суди встановили у процесі її розгляду.

Водночас, за приписами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року N460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Депутата Пологівської районної ради Запорізької області ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року по справі №324/1296/16-а (2-а/324/36/2016)- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.В. Тацій

Судді А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко