Справа № 640/9106/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 травня 2020 року м. Київ № 640/9106/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1 ОСОБА_2
до Офісу Генерального прокурора
про визнання заяви нікчемною та недійсною, визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльність, стягнення моральної шкоди
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просять суд про наступне:

- визнати нікчемною та недійсною заяву ОСОБА_3 від 07.10.2019 про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію щодо надання ним дозволу кадровим комісіям і робочим групам на повний та безпосередній доступ до інформації, визначеної у п. 15 розд. ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», з метою її обробки, перевірки та використання під час атестації, включаючи інформацію з обмеженим доступом і таку, що містить персональні дані, в частині, яка стосувалася ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Генеральної прокуратури України та другої кадрової комісії, яка створена наказом Генеральної прокуратури України від 17.10.2019 №235 (зі змінами, внесеними наказом Генеральної прокуратури України від 26.11.2019 №300), в частині доступу до конфіденційної інформації щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , визначеної у п. 15 розд. ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», її обробки, перевірки та використання під час атестації ОСОБА_3 , включаючи інформацію з обмеженим доступом і таку, що містить персональні дані;

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не надання документів, які стосувалися ОСОБА_1 , на її запит від 09.01.2020 про надання публічної інформації та зобов?язати Офіс Генерального прокурора надати ОСОБА_1 в повному обсязі інформацію на її запит від 09.01.2020 про надання публічної інформації;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора 80 000 грн. моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк від позивачів через канцелярію суду надійшли матеріали для усунення недоліків позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі за даним позовом суд виходив з наступного.

За змістом норм ч. 1 і 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Як вбачається з тексту поданої позовної заяви та додатків до неї, підставою для звернення позивача з цим позовом до адміністративного суду стали наступні обставини. ОСОБА_1 одружена з ОСОБА_3 , який у період з 02.10.2000 по 24.12.2019 працював в органах прокуратури. Під час проходження атестації прокурорів для переведення на посаду в прокурора в Офісі Генерального прокурора, ОСОБА_3 надав заяву від 07.10.2019 встановленого зразка зі згодою на збирання, обробку та використання в ході атестації інформації, визначеної у п. 15 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 №113 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (в т.ч. інформації про відповідність витрат і майна членів сім?ї прокурора, а також близьких осіб задекларованим доходам). Позивачка ( ОСОБА_1 ) вважає, що ОСОБА_3 , подавши вказану заяву, вчинив односторонній правочин, чим вийшов за межі своїх повноважень та надав суб?єктам владних повноважень підстави для збирання конфіденційної інформації щодо ОСОБА_1 , її батьків та інших родичів останньої, - без їх згоди.

У контексті з наведеним суд враховує наступне.

Положенням ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи, суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

За визначенням, наведеним в п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, «адміністративна справа» - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. У свою чергу, «публічно-правовий спір» - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України); «суб`єкт владних повноважень» - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Адміністративна юрисдикція визначається Кодексом адміністративного судочинства України за допомогою трьох критеріїв, а саме: предметної (родової), інстанційної (функціональної) та територіальної (просторової) (підсудності).

Предметна юрисдикція визначена параграфом 1 глави 2 розділу І «Загальні положення» КАС України. Так, згідно п. 1, 7 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Проаналізувавши зміст поданого позову з доданими до нього матеріалами, суд встановив, що одна із заявлених позовних вимог, а саме - вимога про визнання нікчемною та недійсною заяву ОСОБА_3 від 07.10.2019, фактично пред?явлена не до суб?єкта владних правовідносин, а до фізичної особи (як суб?єкта приватного права). При цьому, безпосередньо між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 публічно-правових відносин не виникало, оскільки ОСОБА_3 по відношенню до позивачки жодних владно-управлінських функцій не вчиняв. Протилежного ні з позовної заяви, ні з доданих до неї матеріалів не вбачається.

Частиною 3 ст. 19 КАС України передбачено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

В силу положень ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, спір між фізичними особами не є публічно-правовим, стосується немайнових прав і інтересів таких осіб та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора в частині вимоги про визнання нікчемною та недійсною заяви ОСОБА_3 від 07.10.2019 та роз`яснити позивачці, що її позов у зазначеній частині підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання заяви нікчемною та недійсною, визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльність, стягнення моральної шкоди в частині заявленої ОСОБА_1 позовної вимоги про визнання нікчемною та недійсною заяви ОСОБА_3 від 07.10.2019 про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію щодо надання ним дозволу кадровим комісіям і робочим групам на повний та безпосередній доступ до інформації, визначеної у п. 15 розд. ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», з метою її обробки, перевірки та використання під час атестації, включаючи інформацію з обмеженим доступом і таку, що містить персональні дані, в частині, яка стосувалася ОСОБА_1 .

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачці.

3. Роз`яснити позивачці, що розгляд такого спору віднесено до юрисдикції цивільного судочинства. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 170, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку, встановленому ст.ст. 295 - 297 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок