Справа № 640/24841/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року м. Київ № 640/24841/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Сервіс»

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

від 04 вересня 2019 року № ,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Сервіс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Е.К. «Сервіс») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 04 вересня 2019 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем неправомірно та передчасно, до закінчення строків на судове оскарження, нараховувались зобов`язання по сплаті податку на додану вартість у сумі 203 468,80 грн та грошові зобов`язання по податку на додану вартість у сумі 1207,70 грн були сплачені з дотриманням строків, визначених пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08 січня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладенні заперечення проти задоволення позовних вимог.

Водночас, вказаний відзив не підписаний представником відповідача, тому суд не приймає вказаний відзив.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року задоволено клопотання здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі, замінивши первісного відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

14 серпня 2019 року Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «Е.К. «Сервіс», за результатами якої складено акт № 20580/26-15-12-13-20.

Актом перевірки встановлено порушення ТОВ «Е.К. «Сервіс» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість передбачених пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, а саме:

податкове повідомлення-рішення від 01 листопада 2018 року № , сума штрафної санкції 120,77 грн;

податкове повідомлення-рішення від 28 лютого 2019 року № , сума штрафної санкції 40 693,76 грн;

податкове повідомлення-рішення від 16 травня 2019 року № , сума штрафної санкції 427,94 грн.

За результатами розгляду заперечення позивача на вказаний акт перевірки, відповідачем прийнято рішення від 29 серпня 2019 року № 164502/10/26-15-12-13-18, акт перевірки від 14 серпня 2019 року залишено без змін

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято:

податкове повідомлення-рішення від 04 вересня 2019 року № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 120,77 грн;

податкове повідомлення-рішення від 04 вересня 2019 року № , яким до позивача застосовано штраф розмірі 20 % у 205 608,50 грн.

За результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 04 вересня 2019 року № Державною податковою службою України 15 листопада 2019 року прийнято рішення № 962416/99-00-08-0505, яким залишено без змін вказане рішення, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 04 вересня 2019 року № , вважаючи його таким що прийняте с порушенням вимог Податкового кодексу України, звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 111.2 статті 111 Податкового кодексу України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

В підпункті 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено поняття пені як суми коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Порядок нарахування штрафу регулюється положеннями статті 126 Податкового кодексу України.

Зокрема, встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, підставою для нарахування штрафу відповідно до статті 126 Податкового кодексу України за несплату грошового зобов`язання є узгодженість вказаного грошового зобов`язання.

При цьому за визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Щодо штраф у розмірі 40 693,76 грн за несвоєчасну сплату, визначених згідно податкового повідомлення- рішення від 28 лютого 2019 року № , суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було оскаржено до суду податкове повідомлення-рішення відповідача від 28 лютого 2019 року № , адміністративна справі № 640/5087/19.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Е.К. «Сервіс» до Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 лютого 2019 року № відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду від 27 травня 2019 року у справі № 640/5087/19.

За результатами розгляду вказаної апеляційної скарги постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року апеляційну ТОВ «Е.К. «Сервіс» - залишено без розгляду, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2019 року - без змін.

Вказана рішення набрало законної сили 07 листопада 2019 року.

Отже, з моменту набрання законної сили рішенням у справі № 640/5087/19 штраф у розмірі 203 468,80 грн по податковому повідомленню-рішенню від 28 лютого 2019 року № вважається узгодженим.

Водночас, як вже встановлено судом, відповідачем 14 серпня 2019 року було складено акт перевірки, в якому відповідачем встановлено порушення ТОВ «Е.К. «Сервіс» граничних строку сплати грошового зобов`язання по податку на додану вартість у сумі 203 468,80 грн (ППР від 28 лютого 2019 року № ).

Проте на час проведення перевірки вказана сума не була узгоджена, оскільки тривала процедура судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 28 лютого 2019 року № .

Наведене свідчить, що спірне податкове повідомлення-рішення включає штраф за несвоєчасну сплату, визначених згідно податкового повідомлення-рішення від 28 лютого 2019 року № , а тому підлягає скасуванню у розмірі штрафу 40 693,76 грн.

Щодо сплати податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення від 16 травня 2019 року № штраф у розмірі 427,94 грн, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вказане податкове повідомлення-рішення було прийнято на підставі акта перевірки від 22 квітня 2019 року № 255/26-15-14-01-05/34486072, відповідно до якого до позивача застосовано штраф у розмірі 2139,72 грн.

Позивач отримав податкове повідомлення-рішення № 16 травня 2019 року, що підтверджується відміткою про отримання на вказаному рішенні.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач платіжним дорученням від 22 травня 2019 року № 166 сплатив штраф у сумі 2139,72 грн (призначення платежу *;131;сплата грошових зобов`язань по атку перевірки від 22 квітня 2019 року № 255/26-15-14-01-05/34486072.

Отже, позивачем були сплаченні грошові зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 16 травня 2019 року № з дотриманням строків визначених пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, тобто в протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, тому застосування до позивача штрафу у розмірі 427,94 грн є неправомірним.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню у повному обсязі.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність винесення оскаржуваного рішень, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «ЕК «Сервіс» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Сервіс» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 04 вересня 2019 року № .

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Сервіс» (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 35, група нежилих приміщень № 7, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду, відповідно до частин першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова