Справа № 360/1246/20
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1246/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 56861901.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що вироком Старобільського районного суду Луганської області від 19 червня 2018 року позивачу було призначено покарання, у тому числі у вигляді конфіскації майна, що належить позивачу особисто. Також було стягнуто на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 1594,60 грн, які позивачем було сплачено. Цивільний позов не заявлявся.

На виконання вироку 20.07.2018 Старобільським районним судом Луганської області було видано виконавчий лист № 431/4296/15-к/9020/2018, на підставі якого державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 56861901 та внесено щодо позивача дані про заборгованість до Єдиного реєстру боржників.

21 січня 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Проте, питання про виключення даних позивача з Єдиного реєстру боржників досі не вирішено.

Позивач вважає, що такі дії відповідача призводять до порушення його прав на охорону персональних даних, передбачених статтею 14 Закону України «Про захист персональних даних», та спричиняють матеріальні збитки, унеможливлюючи здійснення цивільних правочинів щодо майна, яке є його власністю. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виключити дані щодо нього з реєстру боржників, однак йому було відмовлено, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 27.03.2020 позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 10.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.05.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову, посилаючись на таке.

26.07.2018 на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшов виконавчий лист Старобільського районного суду Луганської області від 20.07.2018 № 431/4296/15-к/9020/2018 про конфіскацію в дохід держави майна, яке належить ОСОБА_1 особисто.

27.07.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56861901.

Проведеними виконавчими діями було встановлено відсутність майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення.

21.01.2020 державним виконавцем, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі ст. 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Крім того, відомості до Єдиного реєстру боржників вносяться автоматично, тобто державний виконавець самостійно не вчиняє будь-яких дій щодо внесення або виключення відповідної інформації з Єдиного реєстру боржників.

Таким чином, відповідач вважає свої дії правомірними, тому просить у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 35-36).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

На підставі вироку Старобільського районного суду Луганської області від 19.06.2018 видано виконавчий лист № 431/4296/15-к/9020/2018 від 20.07.2018 про конфіскацію в дохід держави майна, що належить ОСОБА_1 особисто (арк. спр. 38).

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 27.07.2018 відкрито виконавче провадження № 56861901 щодо виконання виконавчого листа № 431/4296/15-к/9020/2018 про конфіскацію в дохід держави майна, яке належить ОСОБА_1 особисто (арк. спр. 40).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо ОСОБА_1 не значаться (арк. спр. 41).

05.02.2019 державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , та встановлено відсутність майна, що належить боржнику на праві приватної власності, на яке можливо звернути стягнення (арк. спр. 55).

21.01.2020 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення (арк. спр. 57).

17.02.2020 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла заява позивача від 10.02.2020, в якій останній просив виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо нього, внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження (арк. спр. 58).

Листом від 10.04.2020 № 7484 відповідач повідомив позивача про відсутність можливості виключити відомості з Єдиного реєстру боржників (арк. спр. 59-60).

Матеріалами справи також підтверджується, що Єдиний реєстр боржників містить відомості ОСОБА_1 , категорія стягнення конфіскація майна засуджених (арк. спр. 13).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За приписами статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1404-VIII Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5), автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу; Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Частиною п`ятою статті 9 Закону № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначено частиною сьомою статті 9 Закону № 1404-VIII.

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу Х Положення № 2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Таким чином, частиною сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 6 Розділу Х Положення № 2432/5 визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Реалізація іншого механізму наповнення Єдиного реєстру боржників та/або вилучення з нього інформації може бути впроваджена лише за умови внесення відповідних змін до вищевказаних нормативних документів.

Судом установлено, що виконавче провадження № 56861901 завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав та механізму виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Суд також зазначає, що ані стаття 9 Закону № 1404-VIII, ані Положення № 2432/5 не передбачають, що виключення боржника з Єдиного реєстру боржників можливе за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, не може бути застосований.

Отже, суд доходить висновку про те, що державний виконавець не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Суд відповідно до положень статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити повністю.

За приписами статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України строк оскарження судового рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун