Справа № 260/569/20
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2020 року м. Ужгород№ 260/569/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2018 р. відсоткового значення розміру пенсії з 88% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку раніше призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області у відповідності до ч. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 р. №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим громадянам" здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 без обмеження граничним розміром, виходячи з розрахунку 88% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат, з дати набрання рішення суду законної сили.

Заявлені позовні вимоги обґрунтував тим, що при виході на пенсію в 2007 році таку було призначено відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 88% грошового забезпечення. Проте на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р. у квітні 2018 року відповідач здійснив перерахунок його пенсії та самовільно зменшив основний розмір такої до 70% грошового забезпечення. Такі дії відповідача вважає протиправними, оскільки вони порушують конституційний принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, а тому вважає, що положення ст. 13 можуть застосовуватися тільки у разі первинного призначення пенсії, а не її перерахунку.

31 березня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №0700-0701-8/10369 від 26.03.2020 р., відповідно до змісту якого проти задоволення позовних вимог заперечив. Зокрема, зазначив, що на момент первинного призначення пенсії позивачу в 2008 році таку було обчислено у розмірі 88% сум грошового забезпечення. В подальшому до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" неодноразово вносились зміни щодо визначення максимального розміру пенсії. Вважає, що законодавець визначає єдиний підхід не тільки щодо визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються при призначенні та перерахунку раніше призначеної пенсії, але й для визначення її максимального розміру, встановленого на час призначення/перерахунку. Так, перерахунок пенсії позивача в 2018 році був здійснений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 з 01.01.2016 р. за нормами законодавства, чинного на момент проведення такого, тобто з розрахунку 70% грошового забезпечення. Також вважає, що законодавцем передбачена можливість зменшення розміру пенсії після проведеного перерахунку внаслідок змін у законодавстві. Зазначене відповідає також практиці Європейського суду з прав людини та Конституційного Суду України, які підтвердили конституційну допустимість залежності розмірів соціальних виплат від економічних чинників та фінансових можливостей держави. Звертає увагу суду на те, що зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки до її збільшення, що спростовує факт звуження прав позивача на пенсійне забезпечення. Також стверджує, що Постановою КМУ №1088 від 24.12.2019 р. встановлено порядок виплати перерахованої пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тому правові підстави для зобов`язання органу пенсійного фонду негайно здійснити виплату заборгованості відсутні. Окрім того, зазначає, що головне управління не приймало рішень про відмову у перерахунку пенсії позивача, а лист-відповідь не породжує жодних правових наслідків та не містить ознак рішення органу публічної влади, а тільки носить інформативний характер.

02 квітня 2020 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій доводи відповідача вважає безпідставними. Зокрема, зазначає, що законодавча норма щодо обмеження граничного розміру відсотку грошового забезпечення для розрахунку пенсії на рівні 70% підлягала застосуванню для новопризначених після 01 травня 2014 року пенсій. В той же час його пенсія була призначена в 2008 році, а тому такі норми в даному випадку не могли бути застосовані. Окрім того, вважає безпідставними твердження відповідача, що виплата заборгованості з суми пенсії негайно суперечить чинному законодавству, оскільки обов`язок органів Пенсійного фонду перерахувати пенсію, не перераховану з вини суб`єкта владних повноважень, з дати виникнення такого права без обмеження строків прямо встановлений ч. 3 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом начальника Управління МВС України в Закарпатській області від 15.12.2007 р. №373-ос полковника міліції ОСОБА_1 , начальника Ужгородського районного відділу Управління МВС України в Закарпатській області, звільненого з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 25 грудня 2007 року.

Протоколом Головного управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) ОСОБА_1 з 01.01.2008 р. призначено пенсію за вислугу 31 років з розрахунку 88% грошового забезпечення, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

При здійсненні наступних перерахунків пенсії ОСОБА_1 обчислення основного розміру такої здійснювалося з розрахунку 88% грошового забезпечення.

11 квітня 2018 року ГУ ПФУ в Закарпатській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р. проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, при цьому основний розмір пенсії визначено з розрахунку 70 відсотків грошового забезпечення.

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з розрахунку 88% сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року з врахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», збільшивши розмір пенсії на 20%, та забезпечити її виплату з нового розміру, починаючи з 01.03.2020 р. Окрім того, просив забезпечити у строк до 01.03.2020 виплату заборгованості з пенсійного забезпечення, яка виникла з 01.01.2016 у зв`язку з виплатою пенсійного забезпечення з 01.01.2018 у розмірі 70% від грошового забезпечення, при належному відсотку 88% та з врахуванням вимог ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», збільшивши розмір пенсії на 20%.

У відповідь на зазначене звернення листом №392-502/Т-02/8-0700/20 від 04.03.2020 р. ГУ ПФУ в Закарпатській області повідомлено заявника про порядок проведеного перерахунку його пенсії, в тому числі, виходячи з максимального розміру грошового забезпечення, встановленого ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Також зазначено, що оскільки після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №103 від 21.02.2018 р. інших рішень про умови та порядок проведення перерахунку пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ не приймалось, то підстав для проведення перерахунку нема.

Вважаючи відмову ГУ ПФУ в Закарпатській області у здійсненні перерахунку пенсії з розрахунку 88% грошового забезпечення протиправною та такою, що порушує його конституційні права, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, регулюється нормами Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон).

Відповідно до преамбули Закону, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 13 Закону регламентовано порядок визначення розміру пенсії за вислугу років. Так, пенсії за вислугу років, відповідно до цієї статті (в редакції, чинній на момент набуття позивачем права на пенсію) призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Ч. 2 ст. 13 Закону (в редакції, чинній на момент набуття позивачем права на пенсію) передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В подальшому Законами України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08.07.2011 р. та "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" №1166-VІІ від 27.03.2014 р. було внесено зміни до ч. 2 ст. 13 Закону, де спочатку цифри "90" замінено цифрами "80", а потім на "70" (максимальний розмір пенсії) відповідно.

Провівши правовий аналіз зазначених законодавчих норм, суд дійшов висновку, що положення статті 13 Закону, якими встановлено розмір пенсії, виходячи з 70 відсотків грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 01.04.2014 р., тобто дати набрання чинності відповідної редакції Закону, та стосуються саме питань призначення пенсії, а не її перерахунку, оскільки до останнього застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави саме перерахунку пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років, є норми ст. 63 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та заявлених позовних вимог, позивач оскаржує дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з розрахунку 70% грошового забезпечення.

Нормами ст. 63 Закону врегульовано порядок здійснення перерахунку раніше призначених пенсій. Так, відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова). При цьому при здійсненні такого відповідачем застосовано не тільки новий розмір грошового забезпечення, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (як передбачено Постановою), але й змінено розмір відсоткового співвідношення до грошового забезпечення, встановленого ст. 13 Закону.

Суд вважає такі дії органу Пенсійного фонду України протиправними з огляду на наступне.

Положеннями п. 3 Постанови встановлено перерахувати з 01 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Разом з тим, Постанова жодним чином не регламентує та не змінює відсоткове співвідношення розміру пенсії та грошового забезпечення. Розмір пенсії військовослужбовцям визначається виключно нормами Закону.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 р. (далі - Порядок №45), відповідно до пункту 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

П. 4 Порядку №45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) визначено, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Норми ст. 58 Конституції України закріпили принцип незворотності дії в час законів та інших правових актів, відповідного до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип належить розуміти так, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, а дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативного акта, а також необхідною умовою довіри до держави і права.

Імперативність даної норми, з метою застосування до спірних правовідносин, полягає в тому, що зміна розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, та інших осіб, згідно з положеннями Закону, не може мати наслідком скасування вже призначеного пенсіонеру відсоткового співвідношення пенсії до грошового забезпечення у розмірі 88%, з якого і повинен бути проведений відповідний перерахунок.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В рішенні від 06.07.1999 №8-рп/99 Конституційний Суд України прямо зазначив, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).

Більше того, право на мирне володіння кожною фізичною або юридичною особою своїм майном гарантується також ч. 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у Рішенні Суханов та Ільченко проти України (Рішення від 26.09.2014 року) зауважив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 52).

Згідно ст. 63 Закону обов`язковою підставою для здійснення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.

Суд зазначає, що зміни до ст. 63 Закону у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Порядок №45 і Постанова також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року відповідно до ст. 63 Закону на підставі Постанови в ГУ ПФУ в Закарпатській області були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону, оскільки такі стосуються саме призначення пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №Пз/9901/58/18 (№240/5401/18), залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року, а також в постанові від 24 квітня 2018 року у справі №686/12623/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність дій ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 88% від відповідних сум грошового забезпечення на 70%.

Із заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Закарпатській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2018 р. відсоткового значення розміру пенсії з 88% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, оскільки за результатами розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що перерахунок пенсії позивача з розрахунку 70% грошового забезпечення був здійснений з 01 січня 2016 року, з метою ефективного захисту прав пенсіонера від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов з врахуванням наведеного.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Закарпатській області у відповідності до ч. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 р. №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим громадянам" здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 без обмеження граничним розміром, виходячи з розрахунку 88% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат, з дати набрання рішення суду законної сили, суд зазначає наступне.

З 01 січня 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" №1088 від 24.12.2019 р., якою установлено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 р. виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 р. перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 р., та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р., до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

Отже, порядок проведення з 01 січня 2020 року виплати пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), яка з 1 січня 2016 р. перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського встановлений нормами постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян" №1088 від 24.12.2019 р. Оскільки позовні вимоги стосуються проведення перерахунку з 01 січня 2016 року пенсії колишнього працівника органів внутрішніх справ, дія вказаної постанови розповсюджується й на спірні правовідносини, а тому така підлягає застосуванню органом Пенсійного фонду України.

Отже, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з позовом позивач заявив клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, згідно з нормами процесуального законодавства встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є диспозитивним правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних побоювань невиконання суб`єктом владних повноважень прийнятого судом рішення в майбутньому.

Ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В клопотанні про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів достатніх аргументів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання та встановлення судового контролю за виконання даного рішення.

Також позивач просить суд допустити рішення до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Нормами п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Однак рішення в даній адміністративній справі стосується не присудження виплати пенсії, а питань зобов`язання проведення перерахунку такої у зв`язку з неправильним визначення розміру перерахованої пенсії. Тому суд вважає, що положення п. 1 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2016 р. відсоткового значення розміру пенсії з 88% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку раніше призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 без обмеження граничним розміром, виходячи з розрахунку 88% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат, відповідно до ч. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 р. №1088 "Деякі питання виплати пенсій окремим громадянам".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 840,80 грн. (Вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін