Справа № 160/1358/20
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року Справа № 160/1358/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якій просила суд:
- визнати дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця протиправними;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в довідці №20-652/0/304-19 та №20-654/304-19 від 18.04.2019 року, з дати звернення про перехід з пенсії за віком на пенсію за Законом України Про державну службу, згідно ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто з 25.02.2019 року, з урахуванням виплаченої суми.
Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії державного службовця, відповідно до положень статті 37 Закону України «Про державну службу» , у редакції на час призначення їй пенсії.
13.03.2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначила про те, що відповідачем не було перераховано на особовий рахунок, який відкрито в акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» нараховану пенсію розміром 12 091,08 грн. Підтвердженням цьому є виписки з особового рахунку відкритого в АТ КБ «Приватбанк» станом на 11.03.2020р.
23.03.2020 року від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшло заперечення на щодо відповіді на відзив на позовну заяву, яке аналогічно за змістом відзиву на позов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
У період з 03.03.2020 року по 04.03.2020 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній відпустці, а в період з 05.03.2020 року по 19.03.2020 року суддя перебував на лікарняному.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації від 15.11.2017 року №136-к-17 відповідно до ст. ст. 31, 35 Закону України «Про державну службу», ст. 6, 11, 41 «Про місцеві державні адміністрації» призначено ОСОБА_1 на посаду заступника голови Магдалинівської районної державної адміністрації, як таку, що успішно пройшла за конкурсом, з посадовим окладом згідно з штатним розписом. Присвоєно ОСОБА_1 6 ранг державного службовця. Враховано, що ОСОБА_1 має стаж роботи на державній службі 25 років та зобов`язано виплачувати щомісячну надбавку за вислугу років в розмірі 50% посадового окладу.
Як убачається із матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку як пенсіонер в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 05.08.2018 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та з 19.04.2019 року отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».
25.02.2019 року, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області управління застосування пенсійного законодавства відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №17 з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію за Законом України «Про Державну службу» №889-VIII від 15 грудня 2015 року. До заяви було додано довідки №41-327/0/304-19 від 20.02.2019 року про складові заробітної плати для призначення пенсії держслужбовця.
У перерахунку пенсії листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.02.2019 за вих. № 35 позивачу було відмовлено, мотивуючи тим, що складові заробітної плати не відповідають вимогам чинного законодавства та тим, що особа має понад 20 років роботи на посаді державного службовця та на момент звернення за призначенням пенсії не працює на посаді державної служби (посада не належить до посад державної служби згідно наданій довідки № 41-327/0/304-19 від 20.02.2019) розмір виплат визначається відповідно наказу Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 р. № 750.
Вважаючи, що відповідачем порушуються права, позивач 18.04.2019 року звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію за Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 15.12.2015 року. До заяви було додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії держслужбовця №20-652/0/304-19, № 20-654/0/304-19 від 18.04.2019 року.
Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.05.2019 за № 580/03-21/27 на ім`я голови Магдалинвської РДА ОСОБА_2 повідомлено про те, на адресу ПФУ від позивача надано 3 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які були видані на ім`я ОСОБА_1 (вх. № 20-652/0/304-19 від 18.04.2019 року). Зважаючи на те, що ОСОБА_1 , має понад 20років роботи на посаді державного службовця та на момент зверненням за призначенням пенсії не працює на посаді державної служби (посада не належить до посад державної служби згідно довідки (вх. № 20-652/0/304-19 від 18.04.2019року) розмір виплат визначається відповідно до Наказу Міністерства соціальної політики України №750 від 10.05.2017. З цих причин ОСОБА_1 перерахунок пенсії здійснити немає можливості.
За направленням від 30.08.2019 № 1136/10.3-28 головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи № 2 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Фроліковою І.М. було проведено перевірку виданих документів на оформлення пенсій пов`язаних з нарахуванням заробітної плати, підтвердження трудового стажу та сплатою збору на обов`язкове державне пенсійне страхування від 18.04.2019 № 20-652/0/304-19 та № 20-654/0/304-19 на ім`я ОСОБА_1 . За результатами перевірки складено акт №1868/10.3-13 від 03.09.2019 щодо дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питань достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсій. В акті зазначено, що згідно особового рахунку з нарахуваннями заробітної плати за грудень 2017 року посадовий оклад заступника голови райдержадміністрації становить 11 150,00грн. (7 100,00 грн., надбавка за ранг становить 500,00 грн., надбавка за вислугу років становить 3 550грн.), надбавка за інтенсивність праці у грудні місяці працівникам апарату Магдалинівської райдержадміністрації встановлена в розмірі 118% від окладу та склала 8 378,00грн. На всі види оплати праці, які включені в довідку нараховано та утримано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При звірці сум заробітної плати, які вказані в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.04.2019 №20-652/0/304-19 за грудень 2017 року та у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців і на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 18.04.2019 № 20-654/0/304-19 за грудень 2017 року розбіжностей не встановлено, суми заробітної плати відповідають первинним документам.
04.09.2019 року після проведеної перевірки, управлінням контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, правильності виданих довідок від 18.04.2019 №20-652/0/304-19 та № 20-654/0/304-19 про складові заробітної плати для обрахунку пенсії, позивач звернулась із заявою на адресу начальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про проведення перерахунку пенсії державного службовця відповідно до акта №1868/10.3-13 від 03.09.2019 щодо дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питань достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсій та довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.04.2019 №20-652/0/304-19 та № 20-654/0/304-19.
Вважаючи, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області при розгляді заяв про перехід з пенсії за віком на пенсію за Законом України «Про державну службу» порушено її права на своєчасне та повне отримання соціальних послуг, призначення (перерахунок) та виплата пенсії передбачених цим Законом, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про таке.
Відповідно до частин 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До досягнення віку, встановленого першим реченням частини 1 цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року.
За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;
55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;
56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;
56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;
57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;
57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;
58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;
58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;
59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;
59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;
60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року№ 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, аналізуючи норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постановах від 3 липня 2018 року у справі № 265/3709/17 та від 19 березня 2019 року у справі № 357/1457/17.
Оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії держаного службовця ОСОБА_3 досягла віку, який дає право на одержання пенсії державних службовців, мала достатній страховий стаж та понад 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, 19.04.2019 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позивача переведено з пенсії за віком на пенсію визначеного ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.
Судом установлено, та про що зазначалось вище, що відповідно до розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації від 15.11.2017 року №136-к-17 відповідно до ст. ст. 31, 35 Закону України «Про державну службу», ст. 6, 11, 41 «Про місцеві державні адміністрації» призначено ОСОБА_1 на посаду заступника голови Магдалинівської районної державної адміністрації, як таку, що успішно пройшла за конкурсом, з посадовим окладом згідно з штатним розписом. Присвоєно ОСОБА_1 6 ранг державного службовця. Враховано, що ОСОБА_1 має стаж роботи на державній службі 25 років та зобов`язано виплачувати щомісячну надбавку за вислугу років в розмірі 50% посадового окладу.
Так, позивач у даній справі просить здійснити перерахунок пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного в довідці №20-652/0/304-19 та №20-654/304-19 від 18.04.2019 року, з дати звернення про перехід з пенсії за віком на пенсію за Законом України Про державну службу, згідно ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто з 25.02.2019 року, з урахуванням виплаченої суми.
Разом з тим, частина 1 статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (у редакції, чинній до 15 грудня 2015 року; далі по тексту - Постанова № 865) передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.
Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.
Однак, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року№ 3723-XII викладено у новій редакції, а саме встановлено, що "умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".
Тобто, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, які встановлювали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та визначали порядок і умови для такого перерахунку, скасовано. Водночас питання щодо перерахунку пенсій державних службовців віднесено до відання Кабінету Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі по тексту - Постанова №1013), якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".
Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, Постанова №1013 не містить.
Отже, з 1 грудня 2015 року по 1 травня 2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.
У ході реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято Закон України "Про державну службу" №889-VIII, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням.
З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII , а положення Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII).
Натомість, у статті 90 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ані Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність), Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
У цьому рішенні Суд також вказав на відсутність підстав для висновку про те, що, передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з 01 грудня 2015 року, початку застосування Постанови № 1013, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.
У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливості її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На думку суду, позивачем не надано до суду достатніх документальних доказів, якими підтверджується протиправність відмови ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця, в той час, як відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість такої відмови, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник