Справа № 826/13956/15
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2020 року

Київ

справа №826/13956/15

адміністративне провадження №К/9901/29102/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Луцької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2016 року (головуючий суддя - Іщук І.О.)

та на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року (колегія суддів: головуючий суддя - Земляна Г.В., судді - Межевич М.В., Сорочко Є.О.)

у справі №826/13956/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

до Ківерцівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області

про скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач, платник, Товариство) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Ківерцівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Ківерцівська ОДПІ), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30.04.2015 №, складене Ківерцівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області щодо сплати акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 36 767, 09 грн, з яких 26 706, 15 грн - сума грошового зобов`язання за основним платежем, 6 676, 29 грн - сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.06.2015 №, складене Ківерцівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, щодо сплати акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 6 676, 29 грн

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило, що при реалізації нафтопродуктів через мережу АЗС юридичним особам у межах укладених договорів відбувається відвантаження нафтопродуктів представникам юридичних осіб для подальшого використання таких нафтопродуктів для комерційної діяльності юридичних осіб, за таких обставин реалізація позивачем підакцизних товарів у розумінні приписів пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України не відбувається, оскільки нафтопродукти не придбаваються з метою їх використання громадянином або іншим кінцевим споживачем в особистих некомерційних цілях, а придбаваються з метою їх використання саме у комерційній діяльності юридичної особи, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року, позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Ківерцівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області від 30.04.2015 № , від 26.06.2015 № ;

- судові витрати в сумі 182, 70 грн присуджено на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за рахунок асигнувань Ківерцівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що при наявності договорів поставок з суб`єктами господарювання з оплатою постачання в безготівковому порядку або у готівковому порядку через касу підприємства та подальшим отриманням пального на АЗС з використанням спеціальних жетонів, чеків тощо, законодавчо обґрунтованих підстав для оподаткування таких продажів акцизним податком у роздрібній торгівельній мережі не виникає.

Не погодившись з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що через мережу АЗС здійснюється виключно роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, в їх вартість включений 5% акцизний податок і такі операції є об`єктом оподаткування акцизним податком відповідно до пп. 213.1.9, п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2017 року відкрито касаційне провадження.

31 травня 2017 року від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких Товариство зазначає про законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі.

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

02 березня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій декларації з акцизного податку публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за січень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 346/1501/135390 від 24.03.2015 (далі - Акт перевірки).

Згідно висновків акту, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог: ст. 213, ст. 214, ст. 215, ст. 216 Податкового кодексу України та Наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23.01.2015 «Про затвердження форми декларації з акцизного податку, Порядку заповнення, подання декларації акцизного податку» ПАТ «Укрнафта», в результаті чого Товариством занижено акцизний податок, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року в сумі 26 706, 15 грн.

Контролюючий орган зазначив, що Товариством у додатку 6 відображено факт реалізації товарів для комерційного використання в сумі 534 123, 00 грн, при цьому дана сума не включена позивачем до об`єкту оподаткування акцизним податком, в результаті чого, на думку контролюючого органу, позивачем занижено податкове зобов`язання з акцизного податку на суму 26 706, 15 грн.

На підставі Акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.04.2015 №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 33 382, 44 грн, з яких за основним платежем - 26 706, 15 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 6 676, 29 грн

За результатами первинного адміністративного оскарження Головним управлінням ДФС у Волинській області прийнято рішення від 20.05.2015 № 3010/10/03-20-10-03-06, яким податкове повідомлення-рішення від 30.04.2015 № залишено без змін, скаргу залишено без задоволення та збільшено Товариству суму грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6 676, 29 грн.

Головним управлінням ДФС у Волинській області встановлено, що при складанні розрахунку штрафних санкцій за результатами перевірки та при винесенні податкового повідомлення-рішення Ківерцівською ОДПІ не враховано вимог п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України щодо накладення штрафу у підвищеному розмірі за повторно протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку. Так, Квірцівською ОДПІ застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 25 відсотків визначеного податкового зобов`язання та не враховано, що Шацьким відділенням Ковельської ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 09.04.2015 №000100321 про збільшення грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 16 004, 19 грн, чим занижено розмір застосованої штрафної санкції на 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

В подальшому відповідачем було надіслано позивачу податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 №, складене на підставі акту перевірки №346/1501/135390 від 24.03.2015, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 6 676, 29 грн.

Листом від 24.07.2015 №2049/10/03-05-15-12 Ківерцівська ОДПІ повідомила Товариство про те, що у зв`язку із допущенною технічною помилкою при формуванні податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015 на адресу позивача направлено виправлене податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2015 на суму 6 676, 29 грн, а раніше надіслане податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2015 анульовано.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення - рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами статті 242 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2015), відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідають в зв`язку з наступним.

Згідно з п. 14.1.4 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до пп. 14.1.212 п. 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Підпунктом 213.1.9 п. 213.1 статті 213 ПК України встановлено, що об`єктами оподаткування є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

До підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія (п. 215.1 ст. 215 ПК України).

Згідно з п.п. 215.3.10 п. 215.3 статті 215 ПК України для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставка податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадянського харчування та послуг" визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами (далі - Правила).

Ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров`я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

Пунктом 2 Правил встановлено, що роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку (п. 10 Правил).

Згідно з п. 34, 35 Правил заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.

Заправка автотранспортних засобів провадиться за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора.

Інструкція "Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України", затверджена спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 №281/171/578/155 встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів (далі - Інструкція).

Для дистанційного керування паливно-роздавальними колонками мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів.

Місцеве керування паливно-роздавальними колонками має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1 % від об`єму відпущених пального або олив (підпункти 4.2.5.4-4.2.5.6 пункту 4.2 Інструкції).

Згідно з пунктом 10.2.10 вказаної Інструкції на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП .

Відповідно до п. 10.3.1.1 Інструкції розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

Згідно з п. 10.3.1.3 Інструкції відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.

У цьому ж Змінному звіті АЗС має відображатися і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (пп. 10.3.4.2 Інструкції), за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10). Відпуск нафтопродуктів за готівку та за платіжними картками відображаються відповідно у графах 8 та 11 Змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять".

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг. Торговельна послуга передбачає здійснення додаткової діяльності суб`єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що об`єктом оподаткування акцизним податком є будь-які операції з роздрібної реалізації нафтопродуктів кінцевим споживачам, при цьому, в незалежності від форми розрахунків.

Законодавством чітко визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням відомостей на відпуск, талонів, платіжних карток, смарт-карток (паливних карток).

Через мережу АЗС здійснюється виключно роздрібний продаж нафтопродуктів, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу, а тому такі операції оподатковуються акцизним податком відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України.

Щодо поняття некомерційного використання, то суд вважає, що у значені в якому його вжито у Податковому кодексі України, нормативно-правових актах, що регулюють порядок реалізації нафтопродуктів у роздріб, слід розуміти, що таким використанням є таке, яке виключає його подальшу реалізацію кінцевим споживачам незалежно від форми розрахунків.

При відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС здійснюється розрахункова операція, дата якої є датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів) згідно з п. 216.9 ст. 216 Податкового кодексу України.

Отже, акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів повинен відображатись у розрахунковому документі (фіскальному чеку) як окрема податкова група.

Ставка (розмір) акцизного податку вже закладена в ціні товару пального та відображена на АЗС як ціна пального.

При цьому, диференціації цін пального на АЗС для комерційного чи некомерційного (особистого) використання немає.

Оскільки через мережу АЗС здійснюється реалізація нафтопродуктів у роздріб кінцевому споживачу з метою некомерційного використання то контролюючий орган у межах спірних правовідносин не мав обов`язку встановлення факту використання контрагентами позивача придбаних нафтопродуктів з тією чи іншою метою.

Така ж сама правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №803/3905/15, у справі №826/22804/15 та у справі №803/1817/15.

Вищевикладене залишено поза увагою судами попередніх інстанцій під час розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що податкові зобов`язання зі сплати 5 % акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів під час здійснення розрахункових операцій та від форми розрахунку за них (готівкою або у безготівковій формі), а тому податкове повідомлення-рішення від 30.04.2015 № є правомірними.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 26.06.2015 №, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 26.06.2015 №, яким позивачу було донараховано штрафні санкції, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності первинного податкового повідомлення - рішення від 30.04.2015 № на підставі якого воно було прийняте.

Так, постановою Окружного адміністративного суду від 27 листопада 2015 року у справі №826/13412/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ковельської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Волинській області (Шацьке відділення) від 09.04.2015 № 000100321.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2016 року касаційну скаргу Ковельської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у справі №826/13412/15 повернуто скаржнику.

Згідно з п. 5 частини 3 ст. 2 КАС України одною з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є обов`язковість судових рішень.

Частиною 2 статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що первинне податкове повідомлення - рішення від 09.04.2015 № 000100321 скасоване відповідним судовим рішенням, що набрало законної сили, Верховний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 6 676, 29 грн (у підвищеному розмірі за повторно протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання акцизного податку) та наявність правових підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення від 26.06.2015 №

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судами неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 345, 349, 351, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Луцької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області- задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року скасувати і ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Ківерцівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 30.04.2015 № відмовити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ківерцівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області 26.06.2015 № залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова