Справа № 560/3690/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3690/19

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

14 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Зімертал" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року (ухвалене 11.01.2020 у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Зімертал" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зімертал" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС України у Хмельницькій області, в якій просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Хмельницькій області від 23.07.2019 форми "Р" №, форми "В4" № та форми "ПН" №.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2020 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ТОВ Зімертал в процесі господарської діяльності на договірній основі використовує орендоване нерухоме майно та несе витрати на його утримання в належному стані, у тому числі на ремонти приміщення. Проте, при виконанні таких ремонтів не відбувалося поліпшень, які б привели до збільшення економічних вигод: ні модернізації, ні модифікації, ні добудови, ні реконструкції приміщень. Було здійснено витрати саме для підтримання об`єктів в робочому стані, що не привели до збільшення економічних вигод. Керівництво ТОВ Зімертал не очікувало від проведеного ремонту приміщень підвищення техніко-економічних можливостей, що у майбутньому могло б призвести до збільшення економічних вигід від його використання.

Позивач наполягає на тому, що жодні матеріали орендарем не передавались орендодавцю безоплатно. Відсутні первинні документи (акти чи накладні) на безоплатну передачу таких будівельних матеріалів. Всі ці факти свідчать про те, що ніякої безоплатної передачі матеріалів не відбулось, а тому об`єкт для оподаткування ПДВ та застосування штрафних санкцій відсутній.

Також позивач наголошує на тому, що право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником пронесу нових доказів. Тому, позивач вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи безпідставно не врахував, як такі, що не надавались контролюючому органу під час перевірки, додаткову угоду №1 до договору оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018 та договір оренди приміщень №0101/19 від 01.01.2019.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що відповідно до договорів оренди приміщень укладених позивачем, у орендованих приміщеннях недоліки відсутні. Перевіркою встановлено, що позивачем у 2018 році придбано будівельних матеріалів в сумі 1034808,55 грн. Придбання будівельних матеріалів бухгалтерського обліку відображено кореспонденцією рахунків: Д-т 205 "Будівельні матеріали" - К-т 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 1034808,55 грн. Таким чином, позивач безпідставно відніс до складу витрат задокументовані суми витрат орендаря на поліпшення об`єкта оренди.

До того ж, з огляду на те, що позивач при передачі приміщення орендодавцеві не отримав компенсацію за придбані будівельні матеріали, які використані для проведення поліпшення об`єкта оренди, відповідач вважає, що вказані товари позивач передав орендодавцю безоплатно, а тому завищив розмір податкового кредиту на суму ПДВ сплачену у вартості таких товарів.

Відповідач зазначає, що позивачем до позовної заяви додано додаткову угоду №1 від 01.02.2018 до договору оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018, відповідно до якої п. 1.5 та 1.6 викладено в іншій редакції, із зазначенням, що стан приміщень, що орендовані, на момент передачі в оренду потребують поточного ремонту. Вказує, що під час проведення перевірки позивача така додаткова угода ним не подавалася. Як вбачається з опису вилучених документів №27/2201-14-013/37896337 від 21.05.2019, позивачем, в тому числі, надано лише копію договору оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018 за редакцією якого, як і в попередніх договорах оренди цього ж приміщення - недоліки приміщень, що орендуються відсутні. На думку відповідача, документи, які надано позивачем лише під час розгляду справи в суді, але не надавалися до контролюючого органу, не можуть братися до уваги судом в якості допустимих доказів по справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 11.04.2019 №859 проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Зімертал" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2018, іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2018.

За результатами перевірки працівниками ГУ ДФС у Хмельницькій області складено акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 28.05.2019 №0384/22-01-14-12/37896337 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Зімертал", податковий номер 37896337".

У висновках акта перевірки зроблено висновок про порушення позивачем:

- п. 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 186 266 грн, у тому числі за 2018 рік на суму 186 266 грн;

- п. 188.1 ст. 188, абз. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього в сумі 230 130 грн, у тому числі за грудень 2018 року на 230 130 грн;

- п. 5, 11, 12 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, ТОВ "Зімертал" не складено 31.12.2018 та не зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладу по придбаних будівельних матеріалах, які використані на орендовані основні засоби, які в подальшому повернуті орендодавцю на загальну суму 1 381 260 грн, в тому числі ПДВ 230 210 грн;

- пп. "г" п. 176.2. ст. 176 ПК України та п. 3.1, п. 3.2, п. 3.6 розд. ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 13.01.2015 №4 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.01.2015 за №111/26556, в порушення п. 3.1 розд. ІІІ Порядку, відповідно до отриманих відомостей з інформаційної системи про допущені помилки у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (за формою 1-ДФ) за 3 квартал 2018 року зазначено недійсний реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ознака доходу 106 "Дохід від надання майна в оренду" - 77 - податковий номер фізичної особи закрито у зв`язку з повідомленням про смерть від відділів РАЦС (дата смерті 17.06.2018); в порушення п. 3.2, п. 3.6 розд. ІІІ Порядку у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (за формою №1-ДФ) 1, 2, 3 та 4 квартал 2016 року, платником подано інформацію не в повному обсязі, а саме не відображено суми нарахованого та сплаченого доходу фізичним особам-підприємцям, ознака доходу 157 "Дохід, виплачений самозайнятій особі";

- абз. "б" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ПК України, в період з серпня по грудень 2017 року не нараховано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 6310,87 грн, на вартість наданих послуг по харчуванню працівників;

- абз. "б" пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164 , пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176, п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в період з серпня по грудень 2017 року не нараховано та не перераховано до бюджету військовий збір в сумі 431,25 грн на вартість наданих послуг по харчуванню працівників;

- абз. 2 ч. 8 ст. 9 ЗУ №2464 та пп. 7 п. 4.3 розділу ІV Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №449 - несплата сум єдиного внеску всього в розмірі 2449,35 грн одночасно з виплатою заробітної плати, на суми якої нараховується єдиний внесок. Згідно з випискою банку від 05.09.2016, платіжне доручення №6, працівникам підприємства виплачувалась заробітна плата за серпень 2016 року без одночасного перерахування єдиного внеску. Єдиний внесок в сумі 2449,35 грн сплачений 12.09.2016.

23.07.2019 на підставі вказаних висновків акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 232 813 грн, з яких 186 266 грн за податковим зобов`язанням та 46 566 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- форми "В4" №, яким позивачеві зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 230 130 грн;

- форми "ПН" №, яким згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України, до позивача застосовано штраф в розмірі 50% в сумі 115 065 грн.

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДФС України, однак рішенням ДПС України від 23.10.2019 №6623/6/99-00-08-05-01 про результати розгляду скарги, залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу ТОВ "Зімертал" - без задоволення.

Не погодившись із результатом адміністративного оскарження, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення перевірки позивачем надавалися, зокрема, копія договору оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018 за редакцією якого, як і в попередніх договорах оренди цього ж приміщення - недоліки приміщень, що орендуються відсутні. При проведенні перевірки не надавалася додаткова угода №1 до договору оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018 та договір оренди приміщень №0101/19 від 01.01.2019, а тому такі документи вважаються відсутніми на час складення податкової звітності. Позивачем не надано, а судом не встановлено наявності рішень підприємства щодо характеру та ознак проведеного ремонту власних та орендованих основних засобів.

Позивачем понесені витрати на поліпшення об`єкта оренди, які орендодавцем не компенсовано, то на дату закінчення терміну дії договору операційної оренди при поверненні об`єкта оренди таке поліпшення вважається безоплатно наданою послугою, яка підлягає оподаткуванню ПДВ за основною ставкою, виходячи з ціни придбання товарів/послуг, використаних для такого поліпшення.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно з пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 15.4 п. 15. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Згідно з п. 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509, витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 29 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Мінфіну від 30.09.2003 №561 (Рекомендації №561) рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об`єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об`єкта основних засобів і списанням заміненого об`єкта. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування.

Відповідно до пункту 32 Рекомендацій №561 витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.

Згідно з п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509, капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Відповідно до п. 14 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509, первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів.

Згідно з п. 30 Рекомендацій №561, витрати на капітальний ремонт об`єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів.

Пунктом 31 Рекомендацій №561 визначено, що вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом. Первісна (переоцінена) вартість основних засобів може бути збільшена на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням та ремонтом об`єкта, визначену у порядку, встановленому податковим законодавством.

Згідно з пунктом 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 "Оренда", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2000 №181, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2000 за №487/4708, затрати орендаря на поліпшення об`єкта операційної оренди (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що приводять до збільшення майбутніх економічних вигод, які первісно очікувалися від його використання, відображаються орендарем як капітальні інвестиції у створення (будівництво) інших необоротних матеріальних активів.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Абзацом "в" пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. З метою оподаткування постачанням послуг, зокрема, постачання послуг іншій особі на безоплатній основі.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Встановлено, що між орендодавцем - ТОВ "Моутен" та орендарем - ТОВ "Зімертал" укладено договір оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове користування приміщення: адміністративно-побутовий корпус (А-3), прибудова (а-1), головний виробничий корпус (Б), прибудова (б) ІІ поверх, ІІ-поверх, ІІ-поверх, лабораторія, мийка (В) - ІІ поверх, надземний перехід (Г), прибудова (г), блок складів (Д), навіс (д), склад цементу (Ж), допоміжний корпус (цех морозива И), котельня І.

Адреса приміщень, що орендуються: Хмельницька область, смт. Теофіполь, вул. Заводська, 15 (п. 1.2. вказаного договору).

Згідно з п. 1.5 вказаного договору, стан приміщень, що орендуються, на момент передачі в оренду: придатні для використання за п. 2 даного договору.

Разом з цим, згідно п.1.6. вищезазначеного договору в редакції згідно додаткової угоди №1 від 01.02.2018 сторони встановили, приміщення, що орендується, потребує поточного ремонту.

Відповідно п. 7.1 додаткової угоди №1 до договору оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018, орендар зобов`язується: утримувати приміщення, що орендуються, у придатному для використання та експлуатації стані; за власний рахунок усувати несправності, поломки та наслідки аварій комунікацій у приміщеннях, що орендуються; за власний рахунок здійснювати без письмової згоди орендодавця поточний ремонт приміщень та підтримувати їх в придатному для використання та експлуатації стані.

Між орендодавцем - ТОВ "Моутен" та орендарем - ТОВ "Зімертал" укладено договір оренди приміщень №0101/19 від 01.01.2019.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове користування приміщення: адміністративно-побутовий корпус (А-3), прибудова (а-1), головний виробничий корпус (Б), прибудова (б) ІІ поверх, ІІ-поверх, ІІ-поверх, лабораторія, мийка (В) - ІІ поверх, надземний перехід (Г), прибудова (г), блок складів (Д), навіс (д), склад цементу (Ж), допоміжний корпус (цех морозива И), котельня І.

Адреса приміщень, що орендуються: Хмельницька область, смт. Теофіполь, вул. Заводська, 15 (п. 1.2. вказаного договору).

Згідно з п. 1.5 вказаного договору, стан приміщень, що орендуються, на момент передачі в оренду потребує поточного ремонту.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно з абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Таким чином, ненадання платником податків контролюючому органу первинних документів у встановлені законом строки має наслідком встановлення відсутності таких документів на час складення податкової звітності.

Суд першої інстанції не взяв до уваги надані позивачем до суду додаткову угоду №1 до договору оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018 та договір оренди приміщень №0101/19 від 01.01.2019, адже позивачем під час та після податкової перевірки вказані документи не надавалися контролюючого органу.

Однак, апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником пронесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду.

Вказана правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом (постанови Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №820/12113/15, від 12.02.2019 у справі №820/6512/16, від 06.08.2019 у справі №2340/4818/18, від 08.08.19 у справі №802/1069/13-а), а тому враховується судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду даної справи.

Встановлено, що протягом дії договору оренди приміщень №0101/18 від 01.01.2018 ТОВ Зімертал як орендарем виконувались роботи по поточному ремонту нерухомості з метою підтримання даних об`єктів в придатному для експлуатації стані.

Як зауважив позивач, при виконанні ремонтів не відбувалося поліпшень, які б привели до збільшення економічних вигод: ні модернізації, ні модифікації, ні добудови, ні реконструкції приміщень. Було здійснено витрати саме для підтримання об`єктів в робочому стані, що не привели до збільшення економічних вигод.

Керівництво не очікувало від проведеного ремонту приміщень підвищення техніко-економічних можливостей, що у майбутньому могло б призвести до збільшення економічних вигід від його використання.

Суд зазначає, що для цілей бухгалтерського обліку саме вид фактично здійсненого ремонту чи поліпшення визначає порядок обліку таких витрат підприємства.

У періоді, що перевірявся ТОВ Зімертал здійснений поточний ремонт взятого в оренду майна, а роботи, витрати по яких віднесені останнім до витрат періоду, в якому здійснений такий ремонт. Вказана господарська операція підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які відповідають вимогам чинного законодавства, не містять дефектів форми чи змісту.

У чинному законодавстві України відсутнє нормативне визначення поняття поліпшення (модернізація, добудова, реконструкція тощо) та ремонту.

Відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 капітальний ремонт - це сукупність робіт на об`єкті будівництва, введеному в експлуатацію в установленому порядку, без зміни його геометричних розмірів та функціонального призначення, що передбачають втручання у несучі та огороджувальні системи при заміні або відновленні конструкцій чи інженерних систем та обладнання у зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшенням його експлуатаційних показників, а також благоустрій території.

Встановлено, що виконані роботи не передбачають перебудови, зміни функціонального призначення, геометричних розмірів, втручання у несучі конструктивні системи тощо. Тобто, за характером робіт не підпадають під зміст поняття капітальний ремонт або інших видів будівництва. Отже, виконаний ремонт не є капітальним ремонтом, тобто не є поліпшенням основних засобів, а є поточним ремонтом з метою підтримання об`єкта в робочому стані.

Зважаючи на викладене, понесені витрати на поточний ремонт орендованої нерухомості у сумі 1 034 808,55 грн правомірно включені платником податків до витрат періоду, в якому був здійснений ремонт.

Таким чином, є безпідставним збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 186 266 грн та застосування штрафних санкцій у сумі 46 566 грн, що свідчить про протиправність податкового повідомлення-рішення від 23.07.2019 №.

Крім того, як зауважив позивач та не спростував відповідач, жодні матеріали орендарем не передавались орендодавцю безоплатно.

До того ж, відсутні первинні документи (акти чи накладні) на підтвердження безоплатної передачі таких будівельних матеріалів орендодавцю.

Тому, є необґрунтованим висновок відповідача про безоплатну передачу вказаних товарів та безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту ПДВ у сумі 230 130 грн, сплаченого у вартості таких товарів.

Відтак, відповідач безпідставно зменшив позивачу розмір від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 230 130 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 23.07.2019 № та застосував штрафні санкції у сумі 115 065 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 23.07.2019 №. Наведене свідчить про протиправність та необхідність скасування вказаних податкових повідомлень-рішень.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позову, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає поверненню судовий збір в загальній сумі 21 677,5 грн, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Зімертал" задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Зімертал" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Хмельницькій області від 23.07.2019 форми "Р" №, форми "В4" № та форми "ПН" №.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Зімертал" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Хмельницькій області судовий збір у сумі 21 677,5 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.