Справа № 520/5077/2020
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

14.05.2020 р. справа №520/5077/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 16.04.2020 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 21.04.2020 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 07.05.2020 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії з 01.06.2018р. та виплатити усю суму заборгованості за період з 01.06.2018 р. по день фактичного поновлення виплати пенсії; 2) зобов`язання виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.04.2017р. по 30.04.2018р. у розмірі 23.983,18 грн.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією у повному обсязі, але внаслідок вчинення терУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією за період з липня по жовтень з 01.04.2017 р. по 30.04.2018 р. та з 01.06.2018 р. по теперішній час не одержав.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - ГУПФУ), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і подальше припинення виплат за пенсією обумовлено об`єктивними чинниками, а саме відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на підконтрольній органам державної влади території України.

Відзив на позов від ГУПФУ надійшов до суду 12.05.2020 р.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, пенсія якому призначена на загальних підставах у порядку "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з довідкою від 19.10.2016 р. заявник мав правовий статус внутрішньо переміщеної особи із реєстрацією на території м. Харкова.

З 01.03.2016 р. заявника було взято на пенсійний облік УПФУ в Московському районі м. Харкова і розпочато нарахування і виплату пенсії.

У період з 01.04.2017 р. по 30.04.2018р. виплату пенсії було припинено.

При цьому, даних про прийняття рішення відносно припинення нарахувань за пенсією або скасування рішення про призначення пенсії (чи втрати юридичної дії цього рішення у будь-який інший спосіб) станом на 01.04.2017 р. матеріали справи не містять.

Заборгованість по виплаті пенсії за вказаний період становить 23.983,17 грн., що визнано ГУПФУ.

16.08.2017р. попередню довідку про взяття заявника на облік в якості внутрішньо переміщеної особи було скасовано.

У зв`язку зі зміною фактичного місця проживання за його заявою позивача документовано новою довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.03.2018 р. з реєстрацією на території Московського району м. Харкова, у зв`язку із чим виплату пенсії було поновлено. Стосовно нарахувань і виплат за травень 2018 р. спір між сторонами відсутній.

З 01.06.2018 р. виплату пенсії заявнику було припинено.

При цьому, даних про прийняття рішення відносно припинення нарахувань за пенсією або скасування рішення про призначення пенсії (чи втрати юридичної дії цього рішення у будь-який інший спосіб) станом на 01.06.2018 р. матеріали справи не містять.

Вказані обставини визнані відповідачами у ході розгляду справи.

Не погоджуючись із такими діяннями владного суб`єкта, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті і перевіряючи відповідність закону оскаржених волевиявлень пенсійного органу, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, випадки, коли відбувається припинення виплат за пенсією, викладені у ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з приводу визначення таких приводів відносно спірного випадку не існує, а доказів втрати права громадянина України на соціальне забезпечення за підставами згідно з ст.27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування адміністративний орган в основу вчинених управлінських волевиявлень не поклав.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні і приводи, і підстави для припинення виплати пенсії, визначені ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України в частині своєчасного та повного проведення платежів за призначеною пенсією.

Оскільки відповідач не заперечує наявності заборгованості у розмірі 23.983,17грн., то вимогу заявника у цій частині належить задовольнити, зобов`язавши владного суб`єкта виплатити пенсію у вказаній сумі.

Водночас з цим, позов у частині вимоги про зобов`язання виплатити заборгованість по пенсії у сумі 23.983,18грн. належить залишити без задоволення через помилковість зазначення суми заборгованості.

Суд бере до уваги, що сума пенсії у розмірі 23.983,18грн. визнана пенсійним органом у листі від 21.12.2019р. №11353/02.16-20 (а.с.6-8).

Проте, у наданому на вимогу суду офіційному письмовому документі у вигляді довідки, на якому проставлена гербова печатка пенсійного органу, визнана сума пенсії складає 23.983,17грн.

Оскільки згаданий лист пенсійного органу на відміну від довідки пенсійного органу не містить детальних розрахунків у розрізі кожного окремого місяця і не містить гербової печатки пенсійного органу, то суд за правилами ст.75 КАС України вважає за необхідне віддати перевагу у достовірності відомостям саме довідки.

Тому, суд вважає, що правильними і достовірними обставинами є наявність боргу по виплаті пенсії за період 01.04.2017 р. по 30.04.2018 р. у розмірі 23983,17грн.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію за період з 01.04.2017 р. по 30.04.2018 р. у розмірі 23983,17 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування і виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсії з 01.06.2018 р.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко