Справа № 826/586/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м. Київ № 826/586/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрщеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАНДЕМ-ФІНАНС"
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» (далі - позивач та/бо ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС») з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган/ГУ ДФС у м. Києві) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.12.2017 року № та стягнути на користь позивача витрати понесені по сплаті судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» не здійснює продажу товарів, робіт, послуг за місцем розташування ПТКС та приймання готівкових коштів; ним не допускалось порушення, визначені пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», з огляду на що відсутня повторність таких порушень та підстави для застосування даної правової норми при визначення фінансових санкцій.

Окрім наведеного, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» стверджує, що ним не здійснюється продаж товарів, робіт, послуг на повну суму внесених до програмно-технічного комплексу самообслуговування (ПТКС) грошових коштів, а законодавча норма, яка встановлює обов`язок використовувати РРО небанківськими фінансовими установами суперечить Конституції України.

Представником відповідача подано додаткові пояснення від 07.02.2019 року, зі змісту яких судом вбачається, що останні є фактично відзивом на позовну заяву. У загаданих поясненнях контролюючий орган стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, відповідач посилається на положення пункту 3 статті 2, пункту 2 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» , з огляду на які під час здійснення операцій комерційних агентів банків та небанківських фінансових установ з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням ПТКС (за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснити виключно операції з отримання коштів) мають застосовуватися РРО. Разом з цим, відповідач посилається на лист Національного банку України від 29.01.2019 року №57-0007/5-09.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву та додаткові пояснення по справі із наведення спростування доводів контролюючого органу.

Надалі, контролюючим органом подано додаткові пояснення від 02.04.2019 року, де, серед іншого посилається на судову практику, а саме рішення у справі №826/14713/18.

Разом з цим, позивачем також 09.04.2019 року подано додаткові пояснення, де останній вкотре наголосив на наявності рішення в адміністративній справі №826/15504/17 та наводив аналогічну правову позицію.

Справа вирішується на підставі наявних в ній документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 28.11.2017 року, направлень від 07.12.2017 року №8007, №8808 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено 12.12.2017 року фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» за адресою м. Київ, вул. Верхній Вал, 52, за наслідком якої складено акт фактичної перевірки від 12.12.2017 року №001915 (далі - акт перевірки).

У підпункті 2.2.14 акту перевірки вказано, що в ході її проведення встановлено: «здійснення суб`єктом господарської діяльності фінансових послуг за готівковий розрахунок із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС).

При проведенні контрольно-розрахункової операції через ПТКС, який належить ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС», а саме: поповнення мобільного рахунку на суму 400,00 грн. за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, б. 52 було встановлено, що підприємство надає фінансові послуги з використанням ПТКС, який належним чином не зареєстрований, не опломбований та не проведений у фіскальний режим.»

З огляду на наведене контролюючий орган дійшов до висновку про порушення позивачем пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В подальшому, з урахуванням висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.12.2017 року, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строків розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 400,00 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону №265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

програмно-технічний комплекс самообслуговування - у значенні, наведеному в Законі України 5 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон № 2346-III).

Підпункт 1.32-2 статті 1 Закону № 2346-III визначає, що програмно-технічний комплекс самообслуговування - пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира).

Таким чином, за допомогою ПТКС здійснюється прийняття готівкових коштів в якості початкового етапу усього циклу операції з переказу коштів (ініціювання, інкасація, фінансовий моніторинг та безпосередньо сам переказ).

Разом з цим, обов`язок використання реєстраторів розрахункових операцій для, зокрема, небанківських фінансових установ було встановлено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій» №569-VIII від 01 липня 2015 року (далі - Закон №569-VIII), яким внесено зміни до Закону №265/95-ВР.

Зокрема, Законом № 569-VIII, який набрав чинності з 23 липня 2015 року, було внесено зміни до статті 9 Закону № 265/95-BP, яка встановлює пільги щодо незастосування РРО. Відповідно до пункту 2 вказаної статті реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при виконанні банківських операцій, крім операцій комерційних агентів банків та небанківських фінансових установ з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування, за винятком програмно-технічних комплексів самообслуговування, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 149 «Про вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для окремих сфер застосування» затверджено Вимоги щодо реалізації фіскальних функцій РРО, що застосовуються під час здійснення операцій з приймання та переказу готівкових коштів через ПТКС, відповідно до абзацу 2 частини 1 яких для реєстрації операцій з приймання та переказу готівкових коштів через платіжні комплекси застосовуються вбудовані електронні контрольно-касові реєстратори (далі - вбудований реєстратор), реалізація фіскальних функцій якими здійснюється відповідно до вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199, з урахуванням особливостей, визначених цими вимогами.

Отже, пільги, встановлені статтею 9 Закону №265/95-BP, поширюються лише на виконання банківських операцій та операції з використанням ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів. Комерційні агенти банків та небанківські фінансові установи, здійснюючи операції з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням ПТКС, мають використовувати РРО.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» є фінансовою установою та має ліцензію Національного банку України на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків.

Тобто, позивач є небанківською фінансовою установою, яка має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, а тому останній у своїй діяльності дійсно має використовувати фіскалізовані ПТКС.

В той же час, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що його притягнуто до відповідальності за не проведення саме розрахункової операції через РРО з фіскальним режимом роботи, в той час, як жодна розрахункова операція ним не здійснювалась, наголошуючи, що поняття «розрахункова операція» не є тотожним поняттю «операції з приймання готівки для подальшого переказу».

Згідно із пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції, зокрема у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання, вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

У статті 2 Закону №265/95-BP визначено, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1 статті 3 Закону №265/95-ВР).

Системний аналіз наведених вище положень свідчить про те, що законодавець у пункті 1 статті 3 Закону №265/95-ВР фактично відніс поняття «операції з приймання готівки для подальшого її переказу» до розрахункових операцій, на які поширюється імперативна норма щодо обов`язкового здійснення таких операцій із використанням РРО. Невиконання таких приписів тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-BP.

Таким чином, доводи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» щодо неможливості притягнення його до відповідальності з підстав того, що операції з приймання готівки для подальшого її переказу не відносяться до розрахункових операцій, не заслуговують на увагу.

Аналогічна правова позиція викладена у поставні Верховного Суду від 30.07.2019 року у справі №826/715/18.

Разом з цим, відповідно до підпункту 8 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовою послугою вважається переказ коштів.

В матеріалах справи міститься договір від 15 грудня 2016 року №775-16 про надання послуг за допомогою системи Mobipay, укладений між позивачем та ПрАТ «Київстар» відповідно до змісту приймання платежів означає фінансову послугу, що полягає в прийманні готівки та/або спеціальних платіжних засобів і подальшому ініціюванні переказу коштів у національній валюті від платників із метою оплати (передоплати) останніми телекомунікаційних послуг Київстар, через пункти приймання платежів, та надається партнером.

Згідно з пунктом 1.2 вказаного договору, Київстар доручає, а партнер зобов`язується своїми силами та засобами здійснювати на постійній основі приймання від платників платежів за послуги рухомого (мобільного) та/або фіксованого зв`язку на користь Київстар за допомогою системи Mobipay (програмно-апаратний комплекс (ПАК), складова частина білінгової системи Київстар, яка забезпечує приймання платежів від платників).

Приймання платежів від платників здійснюється партнером з подальшим перерахуванням платежів Київстар (пункт 1.2 договору).

Як вбачається з квитанції № від 12.12.2017 року № на загальну суму 400, 00 грн. термінал №429 платником за ідентифікатором є 980088007, призначення платежу - поповнення мобільного рахунку, банк платника - ПАТ КБ «ПриватБанк», отримувач - ПрАТ «Київстар» (зазначено рахунок отримувача, банк отримувача), сума платежу - 374, 00 грн., комісія - 0,05 грн.

Окрім цього, до наведеної квитанції додана квитанція №02- на суму 24,95 грн. на користь ФОП ОСОБА_1 - плата за користування терміналом; за технічну підтримку та обслуговування терміналу (без ПДВ) згідно з публічним договором (на терміналі або на сайті 2click.money).

Відповідно до пункту 2 публічного договору, розміщеного за посиланням https://2click.money/Content/Contract%20offer.pdf, послуги, що надаються за цим договором: користування терміналом; переказ коштів за допомогою термінала самообслуговування на користь отримувачів платежу - постачальників товарів, робіт, послуг (надання додаткових фінансових послуг в зв`язку переказом коштів не передбачається).

Водночас, згідно з підпунктом 1.1.25 пункту 1.1 Правил внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay», учасником якої є позивач, пункт приймання платежів (далі - ППП) - каса, програмно-технічний комплекс самообслуговування (ПТКС), банкомат, Інтернет-сайт, тощо, що належить Учаснику, має онлайновий зв`язок з АПК Внутрішньодержавної платіжної системи і здійснює приймання переказів та передавання електронних документів відповідно до документу «Технічні специфікації Внутрішньодержавної платіжної системи», затвердженого Платіжною організацією.

За змістом розділу 8 вказаних Правил, зазначена операція здійснюється шляхом ініціювання переказу, яка вважається завершеною з моменту надання платнику відповідного документу, що підтверджує ініціювання переказу коштів.

При цьому, зі змісту таких правил слідує, що переказ коштів здійснюється не за місцем отримання готівки, якщо така готівка вноситься до ПТКС для подальшого переказу, а через банківські установи учасників платіжних систем, за рахунок коштів, що знаходяться на рахунку учасника в Розрахунковому банку.

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з пунктом 8.5 статті 8 цього ж Закону строки проведення переказу за допомогою платіжних інструментів, крім встановлених пунктами 8.1 - 8.4 цієї статті, визначаються правилами платіжної системи та договорами, що укладаються між учасниками та користувачами платіжної системи. Строк виконання міжбанківського переказу, що здійснюється на підставі клірингових вимог, не може перевищувати строк, установлений пунктом 8.4 цієї статті.

Таким чином, проаналізувавши вказані обставини в контексті наведених норм та Правил, слід дійти висновку, що за місцем прийняття готівкових коштів, тобто за місцем розташування ПТКС, (1) не здійснюється будь-яких розрахункових операцій, оскільки не здійснюється продажу товарів, робіт, послуг, (2) не надається послуга з переказу коштів у повній мірі (завершений алгоритм: ініціювання, інкасація, фінансовий моніторинг та безпосередньо сам переказ), оскільки момент отримання послуги з переказу коштів не пов`язаний у часі з моментом внесення грошових коштів до ПТКС. Час надання послуги пов`язаний з моментом зарахування грошових коштів на рахунок отримувача, за рахунок коштів, що знаходяться на рахунку учасника в Розрахунковому банку.

За таких умов, суд погоджується з твердженням позивача, що ПТКС не є місцем проведення розрахунків у розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Окрім цього, судом встановлено, що спірним рішенням до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» застосовано штрафні санкції за повторно вчинене порушення у розмірі 100 відсотків від вартості проданих товарів (послуг).

Між тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2018 року у справі №826/15504/17, яке набрало законної сили 31.05.2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тандем Фінанс» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 21.11.2017 року №.

Наведеним рішенням контролюючого органу до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1,00 грн. за порушення ним пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині проведення розрахункових операцій в період з 23.09.2014 по 31.12.2016 за надані фінансові послуги із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування без застосування належним чином зареєстрованих, опломбованих та переведених у фіскальний режим роботи реєстраторів розрахункових операцій.

Таким чином, зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 21.11.2017 року №, яким до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» застосовано вперше штрафні санкції за порушення пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в судовому порядку скасовано, подальше прийняття відповідачем оскаржуваного рішення не містять в собі ознак повторності, оскільки первинне порушення не підтверджено під час розгляду адміністративної справи №826/15504/17.

Оцінюючи ж твердження позивача щодо порушення порядку проведення контрольно-розрахункової операції через ПТКС суд вкаже наступне.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Між тим, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки передбачено статтею 80 ПК України.

Відповідно до пункту 80.4 статті 80 ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольного розрахункова операція.

Згідно з підпунктом 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

З аналізу змісту вказаних норм вбачається, що реалізуючи право на здійснення контролю, зокрема, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій шляхом проведення фактичної перевірки, контролюючі органи (посадові особи) можуть провести контрольну розрахункову операцію саме перед початком такої фактичної перевірки.

При цьому, порядок проведення контрольної розрахункової операції має свої особливості та має відбуватися у порядку та у спосіб, визначені законодавством.

Ініціюючи та проводячи контрольну розрахункову операцію, посадова особа контролюючого органу діє від імені держави в особі державного органу, що у свою чергу зумовлює використання для проведення такої операції державних коштів.

З акту перевірки вбачається, що перевірка почалась 12.12.2017 року о 12 год. 31 хв., в той же час квитанція від 12 грудня 2017 року № також містить інформацію щодо часу початку роботи з ПТКС - 12 год. 28 хв. 45 сек. та, після введення всіх необхідних даних, зазначено час ініціювання переказу - 12 год. 29 хв. 11 сек., що свідчить про те, що контрольна розрахункова операція проведена не перед початком фактичної перевірки.

В цьому контексті також необхідно зазначити, що в акті перевірки відсутні відомості про посадову особу контролюючого органу, яка здійснила контрольну розрахункову операцію.

Крім того, відсутність доказів, які б вказували на видачу посадовим особам, що в межах проведення фактичної перевірки позивача здійснили контрольну розрахункову операцію в даній справі, грошових коштів (готівки) з каси бюджетних асигнувань контролюючого органу, свідчить, що вказані грошові кошти фактично мають інше джерело походження ніж кошти, передбачені на здійснення відповідної діяльності органів ДФС.

Суд звертає увагу, що відповідачем жодних пояснень, у тому числі надання належних та достатніх доказів на спростування доводів позивача в цій частині до суду не надано.

Варто наголосити, що додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» від 08.02.2019 року із наведенням вищевказаних доводів скеровувались відповідачу рекомендованим листом 08.02.2019 року, що підтверджується фіскальним чеком №55, однак жодних пояснень на їх спростування ГУ ДФС у м. Києві до суду не надано.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що чинне законодавство не містить положень щодо використання для проведення контрольних операцій приватних коштів, у тому числі коштів осіб, які проводять перевірку, а відтак в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, посадові особи контролюючого органу, за відсутності законодавчого дозволу, не мають права використовувати власні кошти для проведення контрольної розрахункової операції.

З наведеного вбачається, що контрольна розрахункова операція фактично проведена не за рахунок контролюючого органу, тобто не у зв`язку з виконанням функцій держави.

Окрім наведеного, судом встановлено, що під час проведення фактичної перевірки відео/фото фіксація посадовими особами відповідача не проводилася.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що контрольна розрахункова операція посадовими особами відповідача проведена не у порядку та у спосіб, встановлені нормами чинного законодавства, яка могла б свідчити про факт порушення платником податків Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», з огляду на що, квитанція від 12 грудня 2017 року № не є допустимим доказом, на підставі якого суб`єкт владних повноважень міг притягнути позивача до відповідальності.

Разом з цим, суд не бере до уваги посилання ГУ ДФС у місті Києві на лист Національного банку України від 29.01.2019 року №57-0007/5-09 мотивуючи це наступним.

У відповідності до статей 6, 7 Закону України «Про національний банк України» від 20.05.2019 року №679-XIV основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України.

При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі.

Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті.

Національний банк також сприяє додержанню стійких темпів економічного зростання та підтримує економічну політику Кабінету Міністрів України за умови, що це не перешкоджає досягненню цілей, визначених у частинах другій та третій цієї статті.

Національний банк виконує такі функції: 1) відповідно до розроблених Радою Національного банку України Основних засад грошово-кредитної політики визначає та проводить грошово-кредитну політику; 2) монопольно здійснює емісію національної валюти України та організує готівковий грошовий обіг; 3) виступає кредитором останньої інстанції для банків і організує систему рефінансування; 4) встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна; 5) організовує створення та методологічно забезпечує систему грошово-кредитної і банківської статистичної інформації та статистики платіжного балансу; 6) регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів, у тому числі між банками; 7) визначає напрями розвитку сучасних електронних банківських технологій, створює та забезпечує безперервне, надійне та ефективне функціонування, розвиток створених ним платіжних та облікових систем, контролює створення платіжних інструментів, систем автоматизації банківської діяльності та засобів захисту банківської інформації; 8) здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі; 9) здійснює погодження статутів банків і змін до них, ліцензування банківської діяльності та операцій у передбачених законом випадках, веде Державний реєстр банків, створює та веде Кредитний реєстр Національного банку України; 10) веде офіційний реєстр ідентифікаційних номерів емітентів платіжних карток внутрішньодержавних платіжних систем; 10-1) здійснює попередню кваліфікацію осіб, які можуть брати участь у виведенні неплатоспроможних банків з ринку, та складає перелік таких осіб; 13) представляє інтереси України в центральних банках інших держав, міжнародних банках та інших кредитних установах, де співробітництво здійснюється на рівні центральних банків; 14) здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій; 15) забезпечує накопичення та зберігання золотовалютних резервів та здійснення операцій з ними та банківськими металами; 16) аналізує та прогнозує динаміку макроекономічних, грошово-кредитних, валютних та фінансових показників, у тому числі складає платіжний баланс; 17) організовує та здійснює інкасацію коштів та перевезення валютних цінностей, у визначеному Національним банком порядку видає юридичним особам ліцензії на надання банкам послуг з інкасації, зупиняє, поновлює та відкликає їх; 18) реалізує державну політику з питань захисту державних секретів у системі Національного банку; 19) бере участь у підготовці кадрів для банківської системи України; 20) визначає особливості функціонування банківської системи України в разі введення воєнного стану чи особливого періоду, здійснює мобілізаційну підготовку системи Національного банку; 21) вносить у встановленому порядку пропозиції щодо законодавчого врегулювання питань, спрямованих на виконання функцій Національного банку України; 22) здійснює методологічне забезпечення з питань зберігання, захисту, використання та розкриття інформації, що становить банківську таємницю; 22-1) здійснює відповідно до компетенції повноваження у сфері депозитарного обліку; 23) здійснює інші функції у фінансово-кредитній сфері в межах своєї компетенції, визначеної законом; 25) визначає порядок здійснення в Україні маршрутизації, клірингу та взаєморозрахунків між учасниками платіжної системи за операціями, які здійснені в межах України із застосуванням платіжних карток, емітованих банками-резидентами; 26) створює засвідчувальний центр для забезпечення внесення відомостей про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, які мають намір надавати електронні довірчі послуги у банківській системі України та при здійсненні переказу коштів, до Довірчого списку згідно з вимогами Закону України "Про електронні довірчі послуги"; 26-1) здійснює державне регулювання з питань електронної ідентифікації у банківській системі України, для чого встановлює: вимоги, яким повинні відповідати кваліфіковані надавачі електронних довірчих послуг, що надають кваліфіковані електронні довірчі послуги у банківській системі України та при здійсненні переказу коштів, у тому числі вимоги до їх програмно-технічних комплексів; порядок надання та використання електронних довірчих послуг у банківській системі України та при здійсненні переказу коштів; порядок надання послуги постачання передачі сигналів точного часу засвідчувальним центром кваліфікованим надавачам електронних довірчих послуг у банківській системі України та при здійсненні переказу коштів; 27) видає ліцензії небанківським фінансовим установам, які мають намір стати учасниками платіжних систем, на переказ коштів без відкриття рахунків та відкликає їх відповідно до законодавства; 28) веде реєстр платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури; 29) здійснює нагляд (оверсайт) платіжних систем та систем розрахунків; 30) здійснює державне регулювання та нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення за небанківськими фінансовими установами-резидентами, які є платіжними організаціями та/або членами/учасниками платіжних систем у частині надання ними фінансової послуги щодо переказу коштів на підставі відповідних ліцензій, зокрема Національного банку України (крім операторів поштового зв`язку в частині здійснення ними переказу коштів); 31) здійснює аналіз стану фінансової системи щодо фінансової стабільності. 32) визначає порядок, вимоги та заходи із забезпечення кіберзахисту та інформаційної безпеки у банківській системі України та для суб`єктів переказу коштів, здійснює контроль за їх виконанням; утворює центр кіберзахисту Національного банку України, забезпечує функціонування системи кіберзахисту у банківській системі України; 33) забезпечує формування та ведення переліку об`єктів критичної інфраструктури, а також реєстру об`єктів критичної інформаційної інфраструктури у банківській системі України, визначає критерії та порядок віднесення об`єктів у банківській системі України до об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів критичної інформаційної інфраструктури, забезпечує проведення оцінювання стану кіберзахисту та аудиту інформаційної безпеки у банківській системі України.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку, що Національний банк України не є суб`єктом, що наділений функціями щодо роз`яснень з питань застосування положень Законів України.

Таким чином, лист Національного банку України від 29.01.2019 року №57-0007/5-09 не є безумовним свідченням правомірності прийнятого відповідачем рішення.

Додаткового суд звертає увагу, що лист Національного банку України №57-0007/5-09 датований 29.01.2019 року, тобто вже після проведення ГУ ДФС у м. Києві фактичної перевірки позивача та й відповідно прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що спірне рішення не відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, з огляду на що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то судові витрати слід стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС».

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» (04074, місто Київ, вулиця Лугова, будинок 12; ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.12.2017 року №, прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАНДЕМ-ФІНАНС» (04074, місто Київ, вулиця Лугова, будинок 12; ) сплачений ним судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева