Справа № 640/2221/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м. Київ № 640/2221/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Національної поліції України
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Національної поліції України в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України, щодо відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в поліції, відповідно до Порядку та умовах призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності без установлення інвалідності працівника поліції, відповідно до п. 4 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірах, встановлених частиною 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» та зобов`язати Департамент фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в поліції, відповідно до відповідно до п. 4 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірах, встановлених частиною 1 ст. 99 Закону України « Про Національну поліцію».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2019 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач з урахуванням доповнення до позовних вимог вказує, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до положень статей 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 №4, у зв`язку із отриманням ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. Проте у виплаті зазначеної допомоги відмовлено, оскільки звільнення його на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) не відповідає вимогам статті 97 вказаного Закону.

Позивач, вважаючи такі дії щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги з боку відповідача, протиправними, а своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності порушеним, звернувся з даним позовом до суду.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що позивач дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ та в органах Національної поліції та був звільнений з Національної поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до ст.ст. 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію» та наказу МВС України від 11.01.2016 № 4 (про затвердження Порядку). Матеріали справи щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги були розглянуті відповідачем в порядку, передбаченому законодавством України розглянуті та прийнято рішення відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що позивач був звільнений із поліції за власним бажанням на підставі п/п. 7 ч. 1. ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з чим правові підстави виплати одноразової грошової допомоги відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до 26.06.2018 року обіймав посаду заступника-начальника аналітичного управління - начальника відділу моніторингу та аналізу Департаменту організаційно - аналітичного забезпечення та оперативного реагування, спеціальне звання - полковник поліції.

Наказом НП України від 26.06.2018 №583 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 05 липня 2018 року на підставі рапорту від 21.06.2018.

Відповідно до постанови Центральної медичної (військово - лікарської) комісії від 18.09.2018 року №29 захворювання позивача, «ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції».

Згідно з довідкою до Акта огляду Медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0988151 від 12.11.2018 року, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах поліції, інвалідність встановлено первинно.

Відповідно до довідки серії АГ №0014700 від 20.11.2018 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу встановлено 65% ступінь втрати професійної працездатності.

05.12.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

Листом № 188/05/29/2/01-2019 від 29.01.2019 НП України відмовило позивачу в задоволенні його заяви, вказавши на невідповідність причини звільнення останнього, за якою призначається одноразова грошова допомога.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду, з даним адміністративним позовом за захистом свого порушеного права.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (далі по тексту - Порядок № 4) (усі нормативно-правові акти в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Закон № 580-VIII набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Частина 1 статті 97 Закону № 580-VII визначає, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у випадках, передбачених у вказаній частині.

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, суд наголошує, що зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність особи повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 05.02.2020 в справі №810/836/18 від 20.03.2019 року в справі № 823/1924/18, від 22.01.2019 року в справі №2340/2663/18, від 19.09.2018 в справі №373/1188/16-а, від 20.09.2018 в справі №296/9456/16-а, від 01.11.2018 в справі № 822/3788/17.

Судом встановлено, що позивач отримав втрату працездатності внаслідок проходження служби в поліції, яка була встановлена до дати звільнення з поліції, проте, причина звільнення: рапорт про звільнення за власним бажанням.

Таким чином, у позивача відсутня одна з обов`язкових умов для призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме: причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, адже позивач звільнився з поліції за власним бажанням.

З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд виходить з того, що положення п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не визнано неконституційними, не скасовано, є чинними, а тому відповідач під час відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських діяв законно та обґрунтовано.

Щодо посилань позивача на те, що звільнення його за власним бажанням не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням поліцейському інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в органах поліції, є необґрунтованим та не відповідає положенням Закону України «Про Національну поліцію», оскільки зміст ч. 1 ст. 97 цього Закону вказує на вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги.

При цьому, розширеному тлумаченню дана норма Закону не підлягає.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови позивачу в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, згідно ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на те, що, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 статті 5 Закону України "Про судовий збір", відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 5-11,19,72,90,-77, 139, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур