Справа № 240/10334/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10334/19

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

14 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправним та скасовано пункт 28 Протоколу № 69 засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 31 травня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи з 12 травня 2017 року внаслідок захворювання, що пов`язане із проходженням та виконанням обов`язків військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи, подані ОСОБА_1 та вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду третьої групи із 12 травня 2017 року внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням та виконанням обов`язків військової служби, згідно вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, з урахуванням висновків суду.

Позивач подав до суду першої інстанції заяву у якій просив ухвалити додаткове судове рішення, оскільки Житомирським окружним адміністративним судом при ухваленні рішення від 20 січня 2020 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в ухваленні додаткового судового рішення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення заяви про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч.ч. 6, 7 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що згідно договору про надання правової допомоги від 04.03.2019 за надання юридичної допомоги укладеної між ОСОБА_1 та адвокатом Пилипчуком П.П. клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі - за домовленістю в обумовлений сторонами строк.

Також позивачем до суду першої інстанції було надано додаткову угоду від 20.12.2019 до договору від 12.09.2019 про витрати на професійну правничу допомогу адвокатом у адміністративній справі за змістом п. 2.3 якого за укладеними договорами та додатковою угодою розмір гонорару за надання юридичних консультацій, підготовки та складання позовної заяви, направлення адвокатських запитів, витребування доказів та витрат на професійну правничу допомогу у адміністративній справі становить - 7360 грн.

Водночас, у матеріалах справи міститься також договір про надання послуг представника та професійної правничої допомоги адвокатом у адміністративній справі від 12.09.2019 у розділі 4, якого вказано, що за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар розмір якого визначається окремою угодою, в строк - до розгляду справи в суді.

Окрім того, на підтвердження понесених витрат з правової допомоги до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено квитанції №216164 від 20.12.2019 на суму 4860 грн. та № 216163 від 11.09.2019 на суму 2500 грн. складених за формою № ПО-Д2, затвердженою наказом Укрсоюзсервіс від 29.09.95 №8, а також Довідку про вартість послуг представника № 01 від 30.01.2020. Згідно вказаної Довідки розрахунок надання правової допомоги по вказаній справі складає: укладення Договорів та надання юридичних консультацій - 4 год.; підготовка та складення позову та витребування документів - 6 год.; направлення адвокатських запитів та витребування додаткових доказів - 2 год.; ознайомлення з адміністративною справою - 1 год.; уточнення позовних вимог - 1 год.; участь у судових засідання - 2 год.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу не надано доказів їх реальної сплати, зокрема не надано банківських розрахункових документів (платіжного доручення чи прихідного касового ордера).

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано те, що на підтвердження понесених витрат з правової допомоги до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено квитанції №216164 від 20.12.2019 на суму 4860 грн. та № 216163 від 11.09.2019 на суму 2500 грн.

Доводи суду першої інстанції, що надані позивачем документи не містять доказів оплати позивачем послуг саме за надання правничої допомоги, зокрема платіжного доручення чи прихідного касового ордера, колегія суддів вважає помилковим, оскільки чинне законодавство України не встановлює чітких вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат (адвокатське об`єднання) при сплаті клієнтом послуг та форму такого документа.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 29.10.2018 р . по справі №199/2648/15.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджуються судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7360 грн.

Суд також звертає увагу на те, що чинне законодавство покладає обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, матеріали справи не містять такого клопотання відповідача та жодних інших пояснень останнього з цього приводу. Відзиву на апеляційну скаргу позивача відповідачем не надіслано.

Оскільки судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на правничу допомогу - задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м.Київ, 03168, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7360 грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 травня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.