Справа № 420/15/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Вінтоновича С.С.,

за участю сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

представника позивача Каранфілова В.В. (за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу з урахуванням особливостей, визначених ст.287 КАС України та ст.ст.268, 269,271,272 КАС України адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії, визнання нечинними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 02.01.2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича, першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить суд скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року, скасувати постанову про накладення штрафу від 25.11.2019 року.

Вказана позовна заява надіслана позивачем до суду засобами поштового зв`язку 28.12.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року судом залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича, першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанов.

27 січня 2020 року (вх. №3605/20) до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича, першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати дії головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича протиправними та зобов`язати утриматись від складання подібних постанов відносно позивача;

- визнати протиправною та нечинними постанови про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793 та накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793;

- скасувати постанову про накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793.

Вказана позовна заява надіслана позивачем до суду засобами поштового зв`язку 24.01.2020 року.

До вказаної уточненої позовної заяви позивачем, зокрема, додано копію квитанції №57 від 23.01.2020 року про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

В уточненій позовній заяві позивачем наведено інформацію про місцезнаходження оригіналів доказів, копії яких додані до позовної заяви.

Також, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року судом продовжено позивачу строк на усунення недоліків позову.

02.03.2020 року (вх. №9548/20) від позивача надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича, першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати дії головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича протиправними та зобов`язати утриматись від складання подібних постанов відносно позивача;

- визнати протиправною та нечинними постанови про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793 та накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793;

- скасувати постанову про накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793.

До уточненої позовної заяви позивачем додано квитанцію від 27.02.2020 року про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Вказана позовна заява надіслана позивачем до суду засобами поштового зв`язку 24.01.2020 року.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року судом продовжено позивачу строк на усунення недоліків позову.

03.04.2020 року (вх. №14581/20) від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати дії головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича протиправними та заборонити вчинення подібних дій відносно позивача;

- визнати протиправними та нечинними постанови про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793 та накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793;

- скасувати постанову про накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793.

В обґрунтування позовних вимог позивач, з посиланням на положення ч.1, ч.5 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що державний виконавець, у суботу 23.11.2019 року об 11:00 год. прибув до оселі ОСОБА_1. особисто без ОСОБА_2 . та без попередження. Також позивач вказує, що у неї було 30 днів на оскарження рішення суду апеляційної інстанції. Як стверджує позивач, державний виконавець жодного разу не повідомив про наміри прийди чи намір вчинити будь які дії як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Як стверджує позивач, дата побачення ОСОБА_2 з її донькою ще не настала.

Ухвалою від 08.04.2020 року Одеським окружним адміністративним судом :

- поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дії і зобов`язання вчинити певні дії, визнання нечинними та скасування постанов;

- прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дії і зобов`язання вчинити певні дії, визнання нечинними та скасування постанов (в редакції уточнень за вх. №14581/20 від 03.04.2020 року) і відкрито провадження в адміністративній справі;

- залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ;

- встановлено строки для подання заяв по суті спору;

- доручено першому Суворовському відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії матеріалів ВП №58681793 та зупинено провадження по справі №420/15/20 до надходження відповіді на доручення.

23.04.2020 року (вх.№ЕП/5765/20) та 24.04.2020 року (вх.№ЕП/5841/20) до суду надійшов відзив на позовну заяву з доказами його надіслання позивачу (а.с.74-85).

27.04.2020 року (вх.№16805/20) до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із належним чином засвідченими копіями матеріалів ВП №58681793 (а.с.86-155).

У відзиві зазначено, що Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає позовну заяву ОСОБА_1 , необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З посиланням на фактичні обставини справи у відзиві зазначено, що головним державним виконавцем у порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» з метою своєчасного, неупередженого та у повному обсязі виконання рішення суду, здійснено вихід за адресою проживання позивача (боржника) для ознайомлення та вручення під розписку вимоги виконавця. Тобто, виконавець керуючись ч.5 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» здійснив вихід щоб особисто вручити документи виконавчого провадження під розписку позивачу (боржник). 23.11.2019 позивач (боржник) за місцем свого проживання - відмовилась від отримання, що зафіксовано актом державного виконавця. Але фотокопію вимоги отримала, боржника (позивача) було повідомлено про дату та час встановлений судом про побачення із дитиною батька, та попереджено, що у разі не виконання рішення суду, виконавцем буде накладений штраф у порядку встановленого Законом. Усі дії та вимоги виконавця були проігноровані, поважних причин їх невиконання не надходило, у зв`язку із встановленими фактами, виконавцем відповідно статтей 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження» за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, які визначені у рішенні Суворовського районного суду м. Одеси, винесена постанова про накладення штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн., та направлена боржнику (позивачу) рекомендованою заказною кореспонденцією за адресою проживання.

Отже, зазначено у відзиві, позивач (боржник) ОСОБА_1 до відділу жодного разу на вимогу виконавця не з`являлась, заяви щодо бажання виконання рішення суду самостійно не надавала, жодних документів стосовно огляду дитини сімейним лікарем в дату визначену судом не надавала, та взагалі поважних причин невиконання рішення суду не надходило. Від представника позивача (боржника) адвоката Каранфілова В.В. з початку відкриття виконавчого провадження - 25.03.2019 року, та до моменту закінчення виконавчого провадження - 05.03.2020 року, за весь період будь-якої заяви (клопотання) щодо ознайомлення не надходило.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 07.05.2020 року судом поновлено провадження по справі №420/15/20 за позовом ОСОБА_1 до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії, визнання нечинними та скасування постанов та призначено справу до судового розгляду на 13.05.2020 року о 12:30 год.

Ухвалою суду від 13.05.2020 року судом замінено відповідача - перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

У судовому засіданні 13.05.2020 року позивач та представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

При цьому представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.

Заслухавши вступне слово позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18 (а.с.94-95):

- позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа рада опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо - задоволено частково;

- встановлено, що ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ) має право на побачення з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожної суботи з 10.00г . до 14.00 г . у присутності матері ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 ), а також у день народження ОСОБА_3 , тобто кожного 31 січня відповідно року з 10.00г. до 14.00 год.;

- зобов`язано ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) не перешкоджати ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) у спілкуванні та відвідуванні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений судом час, згідно п. 2 рішення суду;

- решту позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною - залишено без задоволення.

15.03.2019 року Суворовським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №520/6084/18 відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ) має право на побачення з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожної суботи з 10.00г . до 14.00 г. у присутності матері ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 ), а також у день народження ОСОБА_3 , тобто кожного 31 січня відповідно року з 10.00г. до 14.00 год. та щодо зобов`язання ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) не перешкоджати ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) у спілкуванні та відвідуванні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначений судом час, згідно п. 2 рішення суду (а.с.93).

20.03.2019 року ОСОБА_2 звернувся до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа (а.с.92).

25.03.2018 Головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Тріфоновим Олександром Юрійовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58681793 з примусового виконання виконавчого листа №523/19031/13-ц, виданого 15.03.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси (а.с.97).

У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

03.04.2019 року на адресу Відділу надійшла заява боржника ОСОБА_1 , про те, що вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження 28.03.2019 року та повідомила, що до Одеського апеляційного суду нею направлена апеляційна скарга на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалу про відкриття апеляційного провадження не отримувала станом на 03.04.2019 року (а.с.98).

12.04.2019 на адресу Відділу надійшла наступна заява боржника ОСОБА_1 , про те, що вона отримала ухвалу Одеського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 03.04.2019 (а.с.100)

19.04.2019 на адресу Відділу надійшла повторно заява боржника ОСОБА_1 , в якій вона повідомила, що нею усунені недоліки та що 17.04.2019 року вона отримала ухвалу Одеського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 15.04.2019, якою поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження та одночасно зупинено дію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року (а.с.103).

25.04.2019 Головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. на підставі статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнята постанова про зупинення виконавчого провадження №58681793 (а.с.105).

Так, судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного саду від 07.11.2019 року, вступна та резолютивна частини якої проголошена, зокрема, при представнику ОСОБА_1 , рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18 залишено без змін.

Згідно вказаного рішення Одеського апеляційного адміністративного саду від 07.11.2019 року, постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

14.11.2019 року на адресу Відділу надійшла заява стягувала ОСОБА_2 про поновлення виконавчого провадження № 58681793 разом із якою надано вступну та резолютивну частини постанови Одеського апеляційного суду за справою № 520/6084/18, якою апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишено без задоволення, та рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року - залишено без змін (а.с.106-107).

15.11.2019 року головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. прийнята постанова про поновлення виконавчого провадження № 58681793 та винесена вимога державного виконавця (від 15.11.2019 за вих.№ 49038) якою роз`яснено та попереджено про відповідальність боржника (позивача) за невиконання рішення суду, та повідомлено, що найближчою суботою - 23.11.2019 року о 10:00 год., головним державним виконавцем відділу буде перевірятися виконання рішення суду (а.с.108-109).

Постанова про поновлення виконавчого провадження № 58681793 та вище зазначена вимога виконавця направлена боржнику (позивачу) за адресою проживання: АДРЕСА_1 рекомендованою заказною кореспонденцією із повідомлення про вручення (а.с.108-зворотній бік).

22.11.2019 року головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. у порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» складено вимогу №46001 з`явитись ОСОБА_1 на прийом до головного державного виконавця 25.11.2019 року о 10:00 год. (а.с.110).

23.11.2019 Головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. здійснено перевірку виконання рішення суду боржником ОСОБА_1 , та на момент виходу за адресою проживання, виявлено, що боржник перебуваючи вдома, відмовилась виконувати рішення суду, вимогу державного виконавця проігнорувала в повному обсязі, мотивуючи це тим, що вона (зі її слів) не отримувала постанову Одеського апеляційного суду, та в подальшому збирається подавати касаційну скаргу на рішення Одеського апеляційного суду. Фотокопію постанови отримала. Виклик виконавця про явку до Відділу на 25.11.2019 - боржника ОСОБА_1 яка категорично відмовилась отримувати, головним державним виконавцем було попереджено, що у разі не явки, буде накладатись штраф, про що було зафіксовано актом державного виконавця (а.с.110-зворотній бік).

25.11.2019 Головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. в робочу кабінеті № 3 в присутності головного державного виконавця Семко Б.О. було складено акт, про не явку боржника ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби на виклик виконавця, про причини такої не явки не повідомляла (а.с.111).

25.11.2019 керуючись ч.3 ст. 64-1, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. винесена постанова про накладання штрафу на боржника у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 1700 грн., та попереджено боржника, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладання штрафу в подвійному розмірі, та надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення (а.с.112).

25.11.2019 керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Тріфоновим О.Ю. винесена постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 58681793 з боржника ОСОБА_1 на користь держави в розмірі 8346 грн. (а.с.114).

Вище зазначені постанови направлені боржнику за адресою проживання рекомендованою заказною кореспонденцією із повідомлення про вручення. Згідно повідомлення боржник 02.12 2019 особисто отримала. (а.с.113, 114-зваоротній бік).

Згідно акту державного виконавця в присутності стягувача ОСОБА_2 30.11.2019 року виходом за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , вставлено, що боржник не виконує рішення суду у встановлений час та дату. На дзвін та стук двері не відчиняє (а.с.116).

05.12.2019 Головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.Ю. направлена боржнику повторно вимога виконавця про перевірку виконання рішення суду боржником у встановлений судом дату та час, а саме: наступна субота (а.с.116-зворотній бік).

06.12.2019 в рамках ВП №58681793 прийнято постанову про залучення представника органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій, які заплановані на суботу (а.с.118-119).

14.12.2019 року о 10:00 год. із залученням понятих, представника органу опіки та піклування, попереджено боржника, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладання штрафу в подвійному розмірі та надсилає до органу досудового розслідування повідомлено про вчинення боржником кримінального правопорушення (а.с.119-зворотній бік).

26.12.2019 року головним державним виконавцем прийнято постанову ВП №58671793 про передачу виконавчого документу №520/6084/18 (а.с.122). У постанові вказано, що у зв`язку із ліквідацією, згідно наказу Міністерства юстиції України про ліквідацію та реорганізації 2019-2020 року, виконавче провадження № 58681293 підлягає передачі до новоутвореного відділу,- Першого Суворовського ВДВС у міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

На підставі вищезазначеного керуючись ч.4 статі 25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про прийняття виконавчого провадження № 58681793 (а.с.123).

03.01.2020 за вих. №42 Головним державним виконавцем відділу направлено боржнику ОСОБА_1 за адресою проживання виклик на прийом до виконавця на 13.01.2020 о 10:00 год., стосовно не виконання рішення суду боржником. Виклик направлений рекомендованою заказною кореспонденцією. (а.с.125).

08.01.2020 на адресу Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 , про те, що боржник продовжує ігнорувати рішення суду, та більше 2-х років не мав зустрічі із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та підставі встановлених фактів просить направити подання про встановлення тимчасового обмеження виїзду за кордон боржнику та направлення подання про відкриття кримінального провадження у порядку встановленого ЗУ «Про виконавче провадження» та Кримінальним процесуальним кодексом України, тощо (а.с.127-128).

14.01.2020 Головним державним виконавцем в робочому кабінеті № 3 в приміщенні Першого Суворовського ВДВС у м. Одеса складений акт державного виконавця про не явку боржника до відділу. Причини не явки до відділу не надавались, проігнорувала виклик у повному обсязі (а.с.129).

15.01.2020 відповідно до статтей 18, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» Головним державним виконавцем направлено до Суворовського районного суду подання про примусовий привід боржника (позивача) до відділу державної виконавчої служби, тощо. (а.с.133-136)

21.01.2020 відповідно до статтей 5,10,18, 64-1, 75,76 Закону України «Про виконавче провадження», статтей 60,214,216 Кримінально-процесуального кодексу України, Головним державним виконавцем направлено до Суворовського відділу поліції ГУНП в Одеській області (як орган досудового розслідування) повідомлення про вчинення боржником (позивачем) ОСОБА_1 кримінального правопорушення у порядку статі 382 ККУ, тощо (а.с.137).

24 01.2020 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/1067/20 подання виконавця про примусовий привід боржника (позивача) ОСОБА_1 - задоволено та направлено до виконання до Суворовського ВП ГУНП в Одеській області (а.с.143-144).

05.03.2020 керуючись вимогами п.11 частини першої статті 39, статті 63, статті 64-1, статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 58681793 та направлена сторонам провадження, та органу, що видав виконавчий документ у порядку встановленого законом (а.с.192).

Вважаючи дії головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича протиправними, а також, вважаючи протиправною та нечинною постанову про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793 та накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанови судів у цивільних справах.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За приписами частин п`ятої та шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Згідно з ч.1-3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, тобто встановленого 10-деного строку на виконання рішення суду, повинен особисто перевірити виконання рішення боржником.

Згідно зі ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для винесення постанови про накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення немайнового характеру. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником, та які не залежали від його власного волевиявлення.

При цьому, добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі №826/6571/16.

Так, позивач помилково вважає, що обов`язок по виконанню рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18 у неї не настав, оскільки з моменту проголошення Одеським апеляційним судом постанови, якою залишено без змін рішення Суворовського районного суду м.Одеси не пройшов строк на касаційне оскарження.

Однак, суд зазначає, що приписами ч.1 та ч.2 ст.273 ЦПК України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Так, як вже встановлено судом постановою Одеського апеляційного адміністративного саду від 07.11.2019 року, вступна та резолютивна частини якої проголошена, зокрема, в присутності представника ОСОБА_1 , рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18 залишено без змін. Згідно вказаного рішення Одеського апеляційного адміністративного саду від 07.11.2019 року, постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Тобто, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18 набрало законної сили 07.11.2019 року.

З боку позивача не надано та судом не встановлено, що виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18, яке набрало законної сили 07.11.2019 року було зупинено.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 64-1 Закону №1404-VIII, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція №512/5), зокрема розділом IX врегульовані питання організації виконання рішень немайнового характеру.

Відповідно до п.8 Розділу IX Інструкції №512/5, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Згідно п.9 Розділу ІХ Інструкції №512/5, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття старшим державним виконавцем оскаржуваної постанови від 25.11.2019 року про накладення штрафу на позивача у розмірі 1700 грн., був Акти державного виконавця.

В акті, державним виконавцем встановлено, що боржника не знайдено, двері квартири ніхто не відкривав.

При цьому причиною відмови виконувати рішення суду позивач мотивувала тим, що вона не отримувала постанову Одеського апеляційного суду, та в подальшому збирається подавати касаційну скаргу на рішення Одеського апеляційного суду.

Надаючи оцінку правомірності дій державного виконавця при фіксуванні виконання або невиконання позивачем рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18, суд враховує висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі № 640/9234/19, в якому зазначено, що даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII .

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення, що відповідає висновкам викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі №640/9234/19.

До суду з боку позивача не надано доказів того, що позивач забезпечувала виконання рішення суду як станом на дату прийняття спірної постанови про накладення штрафу, так і станом на дату вирішення даної адміністративної справи, про що свідчить зокрема обставина закінчення виконавчого провадження від 25.11.2019 року ВП №58681793 вимогами п.11 частини 3т статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що позивачем не виконано рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18, яке набрало законної сили 07.11.2019 року, у зв`язку із чим державним виконавцем прийнято спірну постанову про накладення штрафу.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що станом на дату прийняття спірної постанови не настала дата побачення ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18 встановлено, що ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ) має право на побачення з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- кожної суботи з 10.00 г. до 14.00 г . у присутності матері ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 );

- у день народження ОСОБА_3 , тобто кожного 31 січня відповідно року з 10.00г. до 14.00 год.;

Оскільки рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18, набрало законної сили 07.11.2019 року, днем у який ОСОБА_2 повинен був зустрітись з донькою був, зокрема, 23.11.2019 року, а не як вважає позивач 31 січня 2017 року, вищевказані доводи позивача є необґрунтованими.

Таким чином, оскільки позивач не виконала рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.01.2019 року по справі №520/6084/18 у добровільному порядку, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно накладено штраф на ОСОБА_1 .

За приписами частин п`ятої та шостої статті 26 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З аналізу вказаних норм Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Відповідно до частини третьої статті 40 вказаного Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення із винесенням відповідної постанови. Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору (не пізніше наступного робочого дня) з дня закінчення виконавчого провадження є те, що виконавчий збір не стягнуто.

Враховуючи, що добровільного виконання рішення не відбулося, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнуто виконавчий збір.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій головного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Тріфонова Олександра Юрійовича протиправними та заборони вчинення подібних дій відносно позивача; визнання протиправними та нечинними постанови про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793 та накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793; скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 25.11.2019 року ВП №58681793; скасування постанови про накладення штрафу від 25.11.2019 року ВП №58681793 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. 1-ша Сортувальна, 36Г, м.Одеса, 65102; ).

Третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Корой С.М.

.