Справа № 160/2149/20
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Справа № 160/2149/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -
21 лютого 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-Виробнича фірма Топстар" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС України від 19.12.2019 року за №UA110000/2019/000022/2 щодо коригування митної вартості товарів;
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17 грудня 2019 року на підставі контракту №СН 020/16 від 30.05.2016 року, специфікації №7 від 22.10.2019 року до митного оформлення було надано ЕМД №UA110150/2019/421379, в якій заявлена митна вартість товару на суму 298 732,6 грн.
Однак, 19 грудня 2019 року відповідач ухвалив рішення про коригування митної вартості товарів за № UA110000/2019/000022/2, яким підвищив митну вартість товару на 307 676,01 грн.
Вказане рішення відповідач обґрунтував тим, що визначений термін доставки в проформі-інвойс № TS-01-2019 від 21.08.2019 відрізняється від фактичної доставки оцінюваної партії товару, а у страховому полісі відсутні відомості про суму страхового внеску.
Крім того відсутнє підтвердження включення до вказаної у митній декларації країни експорту ціни товару, що заявлена за ЕМД №UA110150/2019/421379.
Також декларантом не надано документу про перевантаження товару.
Позивач вважає, що рішення відповідача щодо визначення митної вартості суперечить вимогам закону та порушує права позивача, оскільки останнім було надані усі необхідні документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України.
Основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод за ціною договору.
Оскаржуване рішення не містить посилання на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.
Також позивач зазначив про компенсацію витрат на правничу допомогу адвоката.
Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
25 березня 2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову, враховуючи наступне.
Для здійснення митного контролю та митного оформлення позивачем 17.12.2019 р. була подана митна декларація №UA110150/2019/421379, відповідно до якої для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено 7 товарів, в тому числі:
«Промислова арматура для трубопроводів: засувка сталева ручна Ру 16 (16кгс/см2) cm.20x13 PN16 cm.20x13 з шпинделем та латунною втулкою: DN 50- 100 шт.; DN 80 100 шт.; DN 100 50 шт.; DN 150 100 шт.; DN 200- 10 шт.; Використовується у якості запірного пристрою на трубопроводах при транспортуванні води, пари, природного газу та неагресивних нафтопродуктів, температура робочої середи 100 С.» (далі - Товар №1);
«Промислова арматура для трубопроводів: засувка чавунна з латунними ущільнюваними кільцями на Ру 16 образинним клином з видвіжним шпинделем, розмір: 100мм - 20шт.; 150мм- 10шт.; 200мм- 10шт.; 250мм- 3шт.; 300мм- 5шт.; Засувка «Батерфляй» з чавунним нікелірованим диском та ущільнювачем ЕРОМ ЗН16, розмір 50- 50шт., 100-100шт., 150-50шт. Використовується у якості запірного пристрою на трубопроводах при транспортуванні води, пари, природного газу та неагресивних нафтопродуктів, температура робочої середи 200С. Матеріал основних деталей чавун.» (далі - Товар №2);
«Вентелі прохідні сталеві: вентелі сталеві Ру 16: DN 15- 30шт.; DN 20- 50шт.; DN 25- 100шт.; DN 32- 100шт.; DN 40- 30шт.; DN 50- 100шт.; DN 66-20шт.; DN 80- 10шт.; DN 100- 40шт.; Використовується у якості запірного пристрою на трубопроводах при транспортуванні води, пари, природного газу та неагресивних нафтопродуктів, температура робочої середи 200С. Матеріал основних деталей сталь.» (далі - Товар №4);
«Промислова арматура для трубопроводів: клапан прийомний чавунний муфтовий Ру 2,5 Н42х-2,5 PN0,25: DN 150-50шт.; DN 200-10шт.; DN 300- 5шт. Використовується у якості запірного пристрою на трубопроводах при транспортуванні води, пари, природного газу та неагресивних нафтопродуктів, температура робочої середи 100С. Матеріал основних деталей чавун.» (далі - Товар №5);
«Промислова арматура для трубопроводів: клапан пробковий чавунний фланцевий Ру 10: DN25-200mm.; DN32-20uim.; DN40-80mm.; DN50- 100шт.; DN80-10шт.; DN100- 30шт.. Використовується у якості запірного пристрою на трубопроводах при транспортуванні води, пари, природного газу та неагресивних нафтопродуктів. Робоча середа - вода, пара, нафтопродукти, газ температурою 425С. Матеріал основних деталей сталь.» (далі - Товар №7).
Даний товар поставлявся на підставі зовнішньоекономічного контракту від 30.05.2019 № СН020/16, укладеного між позивачем та компанією Future Valve Group СО., LTD, Китай, на умовах поставки CIF, UA Одеса.
Митна вартість товарів заявлена декларантом позивача за основним методом відповідно до ст. 58 Митного кодексу України:
Товару №1 на рівні - 3,025 дол. США/кг;
Товару №2 на рівні - 2,637 дол. США/кг;
Товару №4 на рівні - 3,12 дол. США/кг;
Товару №5 на рівні - 1,85 дол. США/кг;
Товару №7 на рівні - 2,26 дол. США/кг.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з МД надано наступні документи:
пакувальний лист б/н від 22.10.2019;
рахунок-проформа TS-01-2019 від 21.08.2019;
рахунок-фактура (інвойс) №190822 від 22.10.2019;
автотранспортна накладна №3347 від 14.12.2019;
сертифікат про походження товару № НОМЕР_1 від 04.11.2019;
банківські платіжні документи, що стосуються товару б/н від 30.08.2019 та від 07.11.2019;
каталог від 01.01.2019;
прайс-лист від 20.08.2019;
зовнішньоекономічний договір №СН 020/16 від 30.05.2016;
специфікація №7 від 22.10.2019;
сертифікат дилера від 20.12.2017;
паспорт виробу від 01.01.2019;
Позивачем до митного контролю та оформлення заявлено партію товару, імпортовану за контрактом з виробником товару, оскільки в гр. 44 МД від 17.12.2019 №UA110150/2019/421379 код документу - №СН 020/16 від 30.05.2016 заявлено - «4104», що згідно з класифікатором документів, затвердженим наказом Мінфіна від 20.09.2012 №1011, означає "зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються".
До митного оформлення декларантом надано проформу - інвойс №TS-01-2019 від 21.08.2019, що містить посилання на контракт від 30.05.2016 № СН 020/16, в якому зазначено умови оплати 30% передплата та залишок суми після відвантаження та отримання коносаменту.
При цьому, термін доставки вказано: 50 днів за умови здійснення передплати.
По-друге, декларантом надано страховий поліс № НОМЕР_2 від 25.10.2019, який містить відомості щодо мінімального страхового покриття згідно CIF (Інкотермс-2010), при цьому відомості про суму страхового внеску відсутні.
У зв`язку із цим відповідач затребував у позивача додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість відповідно до ст. 53 МК України, однак декларантом додаткових документів не надано.
Декларантом 19.12.2019 р. надіслано виключно лист ТОВ "Науково-виробнича фірма Топстар" від 18.12.2019 за підписом директора І.І. Лілякова із поясненнями. Згідно відомостей програмно-інформаційного комплексу ПІК «Інспектор», відповідно до облікової картки директор ТОВ "Науково-виробнича фірма Топстар" із прізвищем Ліляков - не зареєстрований.
Листом №2 декларант повідомив про відмову від подання додаткових документів.
Враховуючи зазначені в повідомленнях відповідача результати перевірки документів, наданих до митного оформлення, а також додатково наданого листа, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, неподання декларантом документів згідно з сформованим переліком, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, що імпортуються не може бути застосований.
В інформаційних ресурсах митних органів наявна інформація про митне оформлення:
по Товару №2 «засувка фланги з обгумованим клином», виробник та відправник Китай, у співставних обсягах вагою, за контрактом з виробником імпортованих на умовах поставки FOB, митне оформлення яких здійснено за резервним методом за МД №UA100110/2019/154561 від 01.10.2019 на рівні 3,71 дол. США/кг;
по Товару №4 «крани, клапани, вентелі та аналогічна арматура для трубопроводів з корозійностійкої (нержавіючої) сталі», виробник та відправник - Китай, у співставних обсягах вагою, за контрактом з виробником імпортованих на умовах поставки FOB, митне оформлення яких здійснено за ціною угоди за МД №UA 100070/2019/240314 від 08.07.2019 на рівні 5,45 дол. США/кг;
по Товару №5 «арматура для трубопроводів, котлів, резервуарів, цистерн, баків-вентиліпрохідні, з ливарного чавуну: засувка чавунна фланцева», виробник та відправник Китай, у співставних обсягах вагою, за контрактом з виробником імпортованих на умовах поставки FOB, митне оформлення яких здійснено за резервним методом за МД №UA 100110/2019/143236 від 18.07.2019 на рівні 3,60 дол. США/кг;
по Товару №7 подібний за описом товар, виробник та відправник - Китай, у співставних обсягах вагою, за контрактом з виробником імпортованих на умовах поставки CIF Одеса, митне оформлення яких здійснено за ціною угоди за МД №UA100010/2019/353102 від 27.09.2019 на рівні 3,73 дол. США/кг.
За вказаних обставин картка відмови є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, прийнятою у спосіб та в межах повноважень, наданих відповідачу законодавством.
Відповідач також не погоджується з вимогами позивача про стягнення судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Вимога про компенсацію витрат на правничу допомогу є похідною від основної вимоги у даній адміністративній справі - визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості. Тобто задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу залежить від задоволення основної вимоги.
В позові зазначено про стягнення вже понесених витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн., що вказує на вартість послуги лише з підготовки та подання позову у вказаному розмірі, який не можна назвати співмірним.
24 березня 2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив наступне.
Проте, відповідно до умов, закріплених в цьому договорі (застрахована особа) Future Valve Group СО., LTD уклала договір із страховиком за винагороду (погоджену страхову премію), розмір якої визначається за домовленістю сторін.
Декларант не є стороною договору страхування перевезення вантажів, а також, за умовами CIF обов`язок придбання морського страхування покладається на продавця, що був виконаний ним у повному обсязі.
Також представник позивача вважає помилковим твердження відповідача про те, що позивач повинен був надати документи, що підтверджують навантаження та розвантаження товару, оскільки умовами укладеного між сторонами контракту № СН 020/16 від 30.05.2016 р. на покупця не покладено обов`язок сплати окремо будь-яких розвантажувальних чи перевантажувальних робіт, а отже висновки відповідача про заниження митної вартості товару шляхом не включення транспортних витрат до митної вартості товару є безпідставними.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" - позивач зареєстроване 20.09.2004 р. та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 33183798.
17.12.2019 року позивачем на підставі контракту № СН 020/16 від 30.05.2016 року, Специфікації №7 від 22.10.2019 року до митного оформлення було надано ЕМД №UА110150/2019/421379, в якій заявлена митна вартість товару (промислова арматура для трубопроводів в асортименті) загальною вартістю - 298 732,60 гривень за ціною договору (контракту).
Разом із ЕМД у якості додатків були подані наступні документи:
контракт № СН 020/16 від 30.05.2016 р.;
специфікацію № 7 від 22.10.2019 року;
рахунок-фактуру (інвойс) № 190822 від 22.10.2019 року;
рахунок-проформу № Т8-01-2019 від 21.08.2019 року;
пакувальний лист від 22.10.2019 року;
коносамент №ООЬШ629493240 від 01.11.2019 року;
автотранспортну накладну від 14.12.2019 року;
договір страхування перевезення вантажів від 25.10.2019 року;
банківський платіжний документ, що стосується товару від 30.08.2019 року;
банківський платіжний документ, що стосується товару від 07.11.2019 року;
сертифікат про походження товару форми А від 04.11.2019 року;
прайс-лист виробника товару від 20.08.2019 року;
копія митної декларації країни відправлення від 29.10.2019 року;
паспорти виробу від 01.01.2019 року;
каталог виробника товару від 01.01.2019 року;
сертифікат дилера від 30.05.2016 року.
Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за електронною митною декларацією від 17.12.2019 №UA110150/2019/421379 згенеровано обов`язкові форми контролю:
105 - 2 - Контроль правильності визначення митної вартості товарів.
106 - 2 - Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
117 - 2 - Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці ДФС для перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Між декларантом позивача та відповідачем проводилась процедура консультацій, про що свідчать електронні повідомлення.
Так, відповідачем, позивачу надіслано електронне повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обґрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме:
1) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
2) за наявності - інші платіжні документи та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
4) якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
5) виписку з бухгалтерської документації;
6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
На вказане повідомлення позивач відповів листом від 18.12.2019 року, в якому останній, крім іншого, зазначив, що всі необхідні документи, для підтвердження митної вартості товару були надані попередньо.
19 грудня 2019 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за номером UА110000/2019/000022/2, яким підвищив митну вартість товару, внаслідок чого збільшилась сума податків на 307 676,01 грн., що зазначено у графі 48 «Нарахування платежів» Декларації форми МД-2 від 19.12.2019 року.
Підставою для коригування митної вартості товару в оскаржуваному рішенні зазначено наступне.
Відповідно до правил заповнення митних декларацій, затверджених маніфестом ГТУ КНР №52, при експорті товару із Китаю вказані графи не заповнюються у випадку, коли ціна угоди експорту не включає «транспортні витрати по доставці експертного вантажу до місця виїзду на території Китаю і після» та витрати по страхуванню. Враховуюче зазначене, відсутнє підтвердження включення до вказаної у митній декларації країни експорту ціни товару, що заявлена за ЕМД №UA 110150/2019/421379 від 17.12.2019 року на умовах CIF Одеса, витрат на доставку до порту призначення та сплаченої суми страхових внесків.
19.12.2019 р. декларантом надіслано виключно лист №1 директора ТОВ «Науково - виробнича фірма Топстар» І.І. Лілякова від 18.12.2019 із поясненнями. Згідно відомостей програмно-інформаційного комплексу ПІК Інспектор, відповідно до облікової картки директор ТОВ «Науково-виробнича фірма Топстар» із прізвищем Ліляков - відсутній.
Враховуючи зазначені в повідомленні №1 митниці та цьому повідомленні, результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД №UA 110150/2019/421379 від 17.12.2019 року та додатково наданого листа, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, неподання декларантом документів згідно з сформованим переліком, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до п.6 cт. 54, п.2 cт.58 МК України.
Позивач 12 грудня 2019 року попередньо сплатив за митне оформлення суму у розмірі 300 172, 00 грн.
Дотримуючись строків визначених чинним законодавством, позивач оплатив суму, нараховану відповідачем до сплати у розмірі 306 301,61 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №895 від 19.12.2019 року (додається) на суму 635 816,00 гривень.
Платіжне доручення №895 від 19.12.2019 року на суму 635 816,00 гривень включало в себе оплату 329 514,39 грн. за інше митне оформлення, а також суму нараховану відповідачем за оскаржуваним митним оформленням у розмірі 306 301,61 грн.
Переплата у розмірі 65,00 грн. перерахована на депозитний рахунок підприємства, який відкритий на митниці.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 року.
Відповідно до ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (ст. 257 МК України).
Відповідно до положень ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).
Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст. 52 МК України).
Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу частини 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з частинами 4, 5 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч.1, 2 та 5 ст.54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Тому, неподання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює наразі для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі, передбачені ч.2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу Дніпропетровській митниці достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.
Що стосується твердження відповідача, яке викладене у оскаржуваному рішенні про те, що визначений термін доставки в проформі-інвойс № TS-01-2019 від 21.08.2019, відрізняється від фактичної доставки оцінюваної партії товару, суд має зазначити, що позивач надав до митного оформлення Специфікацію №7 від 22.10.2019 року, в якій сторонами узгоджені умови поставки: 30% передплата; 70% після отримання копії коносаменту.
У платіжному дорученні (свіфт) від 30.08.2019 року міститься посилання на Контракт поставки №СН020/16 від 30.05.2016 року, укладеного між компанією Future Valve Group СО., LTD, Китай, та TOB «Науково-виробнича фірма Топстар» (Україна), проформу-інвойс від 21.08.2019 №TS-01-2019.
У платіжному дорученні (свіфт) від 07.11.2019 року міститься посилання на контракт поставки №СН020/16 від 30.05.2016 року, укладеного між компанією Future Valve Group СО., LTD, Китай, та TOB «Науково-виробнича фірма Топстар» (Україна), комерційний-інвойс від 22.10.2019 №190822.
Посилання на вказаний проформу-інвойс є цілком обґрунтованими, так як сторони погодили комерційний інвойс (основний інвойс) лише 22.10.2019 року, а отже комерційний інвойс від 22.10.2019 року і не міг бути вказаний у платіжному дорученні (свіфт) від 30.08.2019 року. Оплата згідно платіжного доручення (свіфт) від 30.08.2019 року - є авансом у сумі 30 % вартості загальної суми за партію товару.
У Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України" в редакції від 13 березня 2012 року № 2 зазначено, зокрема, про те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Крім того, суд вважає невірним твердження відповідача, що визначений термін доставки в проформі-інвойс № TS-01-2019 від 21.08.2019 р. відрізняється від фактичної доставки оцінюваної партії товару, оскільки усі умови оплати сторони зазначили у Специфікації №7 від 22.10.2019 року. Термін доставки товару не може впливати на митну вартість товару, оскільки загальна сума контракту не змінилася, а митна вартість розраховується від загальної суми контракту.
Стосовно вищевказаного твердження, суд має зазначити наступне.
Так, згідно умов контракту, поставка товару здійснювалася на умовах CIF Одеса.
Згідно з міжнародними правилами перевезень ІНКОТЕРМС - CIF (Вартість, страхування і фрахт) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставлення товару в порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять від продавця до покупця. Однак, за умовами терміна CIF, на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.
Проте, відповідно до умов, закріплених в цьому договорі (застрахована особа) Future Valve Group СО., LTD, Китай, уклала договір із страховиком за винагороду (погоджену страхову премію), розмір якої визначається за домовленістю сторін.
Позивач не є стороною договору страхування перевезення вантажів, а також, за умовами CIF обов`язок придбання морського страхування покладається на продавця, що був виконаний ним у повному обсязі.
Таким чином, правове значення при визначенні митної вартості товару має підтверджена наявність витрат на страхування та їх розмір у вигляді страхової винагороди, яка визначається сторонами - учасницями угоди за домовленістю.
Експортну митну декларацію заповнює Future Valve Group СО., LTD, Китай, у Китайській Народній Республіці.
Крім того, норми чинного законодавства України не передбачають форми заповнення митної декларації країни відправлення. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається заявником за наявності.
Більш того, митна декларація країни відправлення не містить ніяких числових даних, що можуть вплинути на визначення митної вартості товару.
Однак, суд не погоджується з цими доводами, оскільки за умовами поставки CIF «Інкотермс 2010» саме продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.
Покупець сплатив за товар на умовах CIF та не сплачував окремо транспортні витрати, цей обов`язок покладено на продавця, тому зміна судна, на якому прийшов товар, ніяк не впливає на митну вартість товару.
Умовами укладеного між сторонами контракту № СН 020/16 від 30.05.2016 р. на покупця не покладено обов`язок сплати окремо будь-яких розвантажувальних чи перевантажувальних робіт, а тому висновки відповідача про заниження митної вартості товару шляхом не включення транспортних витрат до митної вартості товару є безпідставними.
Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
І лише у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Зміст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару не відповідає приписам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 "Про затвердження Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", оскільки у ньому відсутні будь-які пояснення щодо умов поставки, комерційних умов, тощо, а саме: Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Положеннями п. 2.1 розділу II Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому орган доходів і зборів зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються
Рішення про коригування митної вартості №UA110000/2019/000022/2 від 19.12.2019 року не містить посилань на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів. Жодні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо відсутні. Графа 33 Рішення не заповнена.

Згідно із пунктом першим статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

У Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України" в редакції від 13 березня 2012 року (п.3.2) судам роз`яснено, що суди повинні мати на увазі, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у відповідача не було підстав для визначення митної вартості за резервним методом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про компенсацію витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн., суд має зазначити наступне.

Статтею 132 КАС України встановлено вичерпний перелік видів судових витрат. Так, згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.

Поняття витрат на професійну правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами визначені ст. 134 КАС України, відповідно до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Необхідно зазначити, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Так, на підтвердження понесених витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, позивач надав суду:

копію договору про надання правничої допомоги від 01.03.2019 р.;

копію Специфікації № 14 до договору про надання правничої допомоги від 01.03.2019 року;

копію рахунку від 17.02.20 р. на оплату юридичних послуг згідно Договору про надання правничої допомоги від 01.03.2019 р.;

копію платіжного доручення про оплату послуг на правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про компенсацію витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є не співмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання роботи, ціною позову, а тому суд приходить до висновку про компенсацію позивачу понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 204,00 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 19.12.2019 року за №UA110000/2019/000022/2 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA110150/2019/00704.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 204,00 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник