Справа № 540/987/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/987/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Головного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язання зняти арешт з розрахункових рахунків,

встановив:

16.04.2020 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Головного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Олешківський РВ ДВС), у якому з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить суд скасувати арешт, накладений на його розрахункові рахунки постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 20.11.2015 року, а саме р/р НОМЕР_1 та р/р НОМЕР_2 , які відкриті у ХФ ПАТ КБ «Приватбанк».

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, відповідачем накладено арешт на розрахункові рахунки позивача (р/р НОМЕР_1 та р/р НОМЕР_2 ), що відкриті у ХФ ПАТ КБ «Приватбанк», в межах виконавчого провадження (далі - ВП) №47718600. На заяву позивача щодо зняття з рахунків позивача арешту, листом від 10.02.2020 року № 7848 відповідач повідомив ФОП ОСОБА_1 про неможливість зняття арешту, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №821/598/15-а 2015р., виданого Херсонським окружним адміністративним судом, завершено 28.12.2015 року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2015 року), тому проведення виконавчих дій по завершеному виконавчому провадженню не можливе, у зв`язку з чим позивач просить в судовому порядку зняти арешт з його рахунків, відкритих у ХФ ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою суду від 21.04.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який було продовжено ухвалою суду від 28.04.2020 року. Позивач усунув виявлені недоліки, шляхом подання до суду уточненої позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.05.2020 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, із врахуванням приписів ст. 287 КАС України, призначено розгляд справи на 12.05.2020 року. У відповідача витребувано матеріали виконавчого провадження № 47718600.

12.05.2020 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому державний виконавець повідомив, що постановою ВДВС Цюрупинського районного управління юстиції (правонаступником станом на момент звернення позивача до суду є відповідач) від 28.12.2015 року виконавчий документ по стягненню з позивача коштів на користь держави був повернутий стягувачу Цюрупинській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2015 року), у зв`язку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Посилаючись на приписи ст. 50 зазначеного Закону відповідач стверджує, що на момент повернення виконавчого документу стягувачу, підстави для зняття арешту з майна боржника та його коштів були відсутні. Окрім того зауважив, що відповідно до розділу XI Правил, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2017 року № 699/30567, враховуючи закінчення трирічного терміну зберігання, виконавче провадження № 47718600 в рамках якого накладався арешт на майно боржника, знищено, у зв`язку із чим, відповідач позбавлений можливості надати до суду копії матеріалів ВП № 47718600 на виконання ухвали від 06.05.2020 року. Державний виконавець у відзиві зазначив, що зняття арешту в даному випадку обумовлене ухваленням судового рішення про зняття арешту з відповідного майна згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». До ухвалення відповідного рішенням судом, підстави для зняття арешту з майна позивача відсутні.

У день проведення судового засідання позивач подав до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач не забезпечив явку свого представника до судового засідання, проте був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Ніяких клопотань/заяв з приводу неявки до суду від відповідача не надходило.

Відтак, суд згідно приписів ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 КАС України, здійснюватиме розгляд даної справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13.03.2015 року по справі № 821/598/15-а за позовом Цюрупинської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області (стягувач) до ФОП ОСОБА_1 (боржник) позовні вимоги суб`єкта владних повноважень задоволено повністю, тим самим, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) на користь держави податковий борг на загальну суму 152213,29 грн.

04.04.2015 року постанова набрала законної сили.

30.04.2015 року на виконання означеної постанови Херсонським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 821/598/15-а 2015р.

При забезпеченні примусового виконання зазначеного виконавчого документа, державним виконавцем ВДВС Цюрупинського районного управління юстиції 20.11.2015 року винесено постанову в межах ВП № 47718600, якою накладено арешт на розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_1 , відкриті у ХФ ПАТ КБ «Приватбанк», а саме на р/р НОМЕР_1 , р/р НОМЕР_2 .

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.12.2015 року частково задоволено заяву ФОП ОСОБА_1 , тим самим, розстрочено виконання постанови від 13.03.2015 року по справі № 821/598/15-а , а саме:

- по податку на додану вартість у сумі 150 326, 01 грн. строком на 36 місяців зі сплатою суми щомісячного платежу 4175,72 грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з січня 2016 року по грудень 2018 р., сплата останнього платежу до 30.12.2018 р. у сумі 4175,81 грн.;

- по податку на доходи фізичних осіб у сумі 1887,28 грн. строком на 36 місяців зі сплатою суми щомісячного платежу 52,42 грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з січня 2016 року по грудень 2018 р., сплата останнього платежу до 30.12.2018 р. у сумі 52,58 грн.

На заяву позивача щодо зняття з його рахунків арешту відповідач листом від 10.02.2020 року за вих. № 7848 повідомив про неможливість зняття такого арешту, оскільки ВП № 47718600 з примусового виконання виконавчого листа № 821/598/15-а 2015р. завершено постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2015 року у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2015 року), тому проведення виконавчих дій по завершеному виконавчому провадженню не можливе. Вказано, що на момент повернення виконавчого документа підстави для зняття арешту з майна боржника були відсутні.

За наведених обставин, позивач звернувся до суду з метою скасування накладеного на його розрахункові рахунки арешту.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону № 606-XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Як встановлено судом із матеріалів справи, виконавче провадження № 47718600 з примусового виконання виконавчого листа № 821/598/15-а 2015р., виданого Херсонським окружним адміністративним судом, завершено ВДВС Цюрупинського районного управління юстиції 28.12.2015 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У цивільному законодавстві визначено поняття права власності, яким є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 зазначеного Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази правомірності існування станом на час розгляду справи накладеного арешту на р/р НОМЕР_1 , р/р НОМЕР_2 , відкриті у ХФ ПАТ КБ «Приватбанк», в межах виконавчого провадження №47718600 з примусового виконання виконавчого листа №821/598/15-а 2015р., виданого Херсонським окружним адміністративним судом.

Згідно частини 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку із чим, вважає за необхідне зняти арешт з розрахункових рахунків позивача, відкритих у ХФ ПАТ КБ «Приватбанк», що накладений в межах виконавчого провадження №47718600 постановою старшого державного виконавця Степанової С.К. від 20.11.2015 року.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 271, 287, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Головного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, 75100, Херсонська обл., Олешківський район, м. Олешки, вул. Пролетарська, 20), задовольнити повністю.

Зняти арешт з розрахункових рахунків фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , а саме з р/р НОМЕР_1 , р/р НОМЕР_2 , відкритих у ХФ ПАТ КБ «Приватбанк», що накладений постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Цюрупинського районного управління юстиції Степанової С.К. про арешт коштів боржника від 20.11.2015 року в межах виконавчого провадження №47718600.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Головного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", від 02.04.2020 року Розділ VІ Прикінцевих положень КАС України доповнено п. 3 відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 105000000