Справа № 280/1805/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року Справа № 280/1805/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі - відповідач, ВК Запорізької МР), в якому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №80/8 від 24.02.2020 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул.Олімпійська, навпроти садівничого товариства «Силует».

Ухвалою суду від 23.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження, розгляд адміністративної справи призначено без повідомлення/виклику представників сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що спірне рішення відповідачем прийнято в супереч вимог чинного законодавства України та є таким, що порушує права та законні інтереси позивача. Так, позивач зазначає, що йому на праві власності належить металевий гараж АДРЕСА_1. Вказує, що приймаючи спірне рішення відповідач фактично порушив його право власності на належний йому гараж. Також, позивач вказував на те, що приймаючи спірне рішення відповідач протиправно посилався на Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, оскільки металевий гараж позивачем для ведення господарської діяльності не використовується. За таких обставин, позивач вважає, що наявні підстави скасування спірного рішення.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що актом обстеження території встановлено факт розміщення 3-х металевих збірно-розбірних конструкцій (гаражів), які встановлені без відповідних дозвільних документів на об`єкті благоустрою м.Запоріжжя за адресою: вул. Олімпійська, на прилеглій території до садівничого товариства «Силует». Відповідач зазначає, що відповідно до отриманої інформації встановлено, що земельна ділянка під розміщення гаражу позивачу не відводилась, дозвільні документи щодо розміщення металевих конструкцій не погоджувались, дозвіл на порушення об`єктів благоустрою не видавався. Вважає, що оскільки об`єкт благоустрою - металевий гараж розміщено з порушенням Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою території міста Запоріжжя, то відповідно спірне рішення є правомірним та таким, що скасуванню не підлягає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 20 лютого 2020 року Інспекцією з благоустрою Запорізької міської ради проведено перевірку стану благоустрою території м. Запоріжжя, за адресою: вул. Олімпійська, навпроти Садівничого товариства «Силует», за результатами якого складено Акт обстеження території №0383.

Відповідно до висновків Акту обстеження території №0383 зазначено, що металеві збірно-розбірні конструкції розміщені у супереч Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.4.3.10, п.4.3.33, п.4.3.36 Правил благоустрою території м.Запоріжжя, затверджених рішенням Запорізької міської ради від 22.06.2011 №41, у зв`язку з чим Інспекції з благоустрою Запорізької міської ради запропоновано усунути наслідки порушення правил благоустрою шляхом демонтажу (транспортування) об`єкту, встановленого без відповідних дозвільних документів у встановленому порядку, винести питання на розгляд ВК Запорізької МР.

Рішенням ВК Запорізької МР від 24.02.2020 №80/8 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: вул.Олімпійська, навпроти садівничого товариства «Силует» вирішено усунути наслідки порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя, затверджених рішенням міської ради від 22.06.2011 №41 (далі - Правила) шляхом демонтажу трьох металевих збірно-розбірних конструкцій (металевих гаражів), встановлених без відповідних дозвільних документів, розташованих на об`єкті благоустрою м. Запоріжжя за адресою: вул.Олімпійська, на прилеглій території до садівничого товариства «Силует».

Позивач не погодившись з рішенням ВК Запорізької МР, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що Закон України «Про благоустрій населених пунктів» визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Так, рішенням Запорізької міської ради від 22.06.2011 №41 затверджено Правила благоустрою території міста Запоріжжя, які визначають порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою міста Запоріжжя, регулюють права та обов`язки учасників правовідносин у сфері благоустрою території міста, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку у місті.

Відповідно до пункту 1.2 Правил благоустрою території міста Запоріжжя, Правила спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини, і є обов`язковими для виконання на території міста Запоріжжя всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, органами самоорганізації населення, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства.

Згідно пункту 1.4 Правил благоустрою території міста Запоріжжя, організацію благоустрою міста Запоріжжя забезпечують органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених законом, їх положеннями, статутами. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території міста Запоріжжя.

Відповідно до пп.4.3.36 п.4.3 Правил благоустрою території міста Запоріжжя, на об`єктах благоустрою юридичним особам (їх філіям, представництвам, відділенням), фізичним особам-підприємцям, а також громадянам забороняється: самовільно встановлювати металеві гаражі та інші збірно-розбірні конструкції, укріплювати тимчасові споруди фундаментом.

Суд зазначає, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що із прийняттям спірного рішення порушені його права, як власника одного з металевих гаражів, проте, такі доводи не стосуються предмету розгляду адміністративної справи, оскільки підставою для прийняття спірного рішення стало те, що об`єкт - гараж металевий, розміщено без наявності необхідних дозвільних документів, зокрема і документу, який підтверджує право користування земельною ділянкою.

Так, у пункті 2 спірного рішення, запропоновано власнику вищезазначених об`єктів, вказаних у п.1 даного рішення, самостійно, протягом 7 календарних днів з дня оприлюднення цього рішення на офіційному сайті Запорізької міської ради, виконати роботи щодо усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя шляхом демонтажу металевих конструкцій та приведення місця розташування в належний стан з відновленням його благоустрою.

Тобто, позивач мав змогу самостійно здійснити переміщення металевого гаражу на інше місце для розміщення його з дотриманням Правил благоустрою території міста Запоріжжя, що свідчить про те, що право власності позивача в даному випадку не порушено.

В свою чергу, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Частиною 4 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.2 ст.116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 4 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Так, відповідно до пп.«д» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

В свою чергу, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як встановлено під час розгляду адміністративної справи та не спростовано учасниками справи позивачу дозвільних документів на користування земельною ділянкою під розміщення тимчасової споруди - металевого гаражу Запорізькою міською радою не надавалось, що свідчить про те, що така тимчасова споруда розміщена самовільно, що є порушенням затверджених Правил благоустрою території міста Запоріжжя.

Матеріали адміністративної справи не містять також і інших доказів на підтвердження того, що позивач та/або попередній власник металевого гаражу розташованого за адресою: вул. Олімпійська, на прилеглій території до садівничого товариства «Силует», звертався до Запорізької міської ради, як органу місцевого самоврядування, чи її структурних підрозділів, з питання розміщення тимчасової споруди за вказаною адресою.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час ухвалення рішення суду судом враховується практика Верховного Суду викладена в постанові суду від 26 вересня 2019 року по справі №1527/632/12 (касаційне провадження №К/9901/13486/18).

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною ч.2 ст.77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до виконавчого комітету Запорізької міської ради (69105, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 206, ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України у перебіг установленого судом строку для подання апеляційної скарги не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), запроваджений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (із змінами та доповненнями).

Суддя І.В. Новікова