Справа № 620/1556/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про забезпечення позову
13 травня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/1556/20
Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що з 01.09.1996 вона працює на посаді вчителя англійської мови Чернігівської загальноосвітньої школи I-III ступенів №30 Чернігівської міської ради Чернігівської області, а тому нарахування і утримання всіх податків та зборів, у тому числі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, здійснює роботодавець Управління освіти Чернігівської міської ради. Також позивач вказує, що свою підприємницьку діяльність припинила до 2000 року і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості або записи щодо неї. За вказаних обставин вважає оскаржувану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 13.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
При цьому позивачем 12.05.2020 подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення, що проводиться на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.05.2019 №Ф-4213-53 про сплату боргу з єдиного внеску.
Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, позивач вказує на той факт, що оскаржувана у даній справі вимога є виконавчим документом та вже перебуває на виконанні Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що останнім відкрито виконавче провадження ВП №60816565 та винесено постанову від 16.01.2020 про звернення стягнення на заробітну плату. Також зазначає, що в межах виконавчого провадження здійснюється відрахування 20% з заробітної плати позивача, яка є її єдиним доходом та засобом для існування. Вважає, що зазначені обставини зумовлюють необхідність забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, що проводиться на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.05.2019 №Ф-4213-53 про сплату боргу з єдиного внеску.
Розгляд поданої заяви про забезпечення адміністративного позову здійснюється, на підставі частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, без повідомлення учасників справи.
Визначаючись щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній адміністративній справі, суд враховує таке.
Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Так, відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
В розумінні наведеної норми КАС України при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
У свою чергу Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
З долучених до заяви документів судом встановлено, що 16.01.2020 державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_2 Миколою Олеговичем, при примусовому виконанні оскаржуваної у даній справі вимоги, винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №60816565 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою, зокрема, звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , яка отримує дохід в Управлінні освіти Чернігівської міської ради.
При вирішенні заяви суд виходить з того, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина 4 статті 150 КАС України).
Закон №1404-VIII також не містить механізму зупинення виконання оскаржуваної вимоги до розгляду спору судом.
Пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Суд враховує, що правомірність вимоги ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.05.2019 №Ф-4213-53 про сплату боргу (недоїмки) із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досліджується судом у даній справі. Сам по собі факт оскарження вказаної вимоги в судовому порядку не зупинив її виконання.
Враховуючи відкриття виконавчого провадження про примусове виконання оскаржуваної у даній справі вимоги про сплату боргу (недоїмки) та винесення державним виконавцем постанови про звернення стягнення на доходи позивача, яка отримує дохід в Управлінні освіти Чернігівської міської ради, суд дійшов висновку, що у разі встановлення, за результатами розгляду даної адміністративної справи, протиправності оскаржуваної вимоги і задоволення позовних вимог про її скасування, позивачу доведеться докласти зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення.
Разом з тим суд враховує, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», застосовується судами як джерело права.
Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.
Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є превентивні способи захисту права власності. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи вищевикладене, оскільки забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, суд дійшов висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Статтею 151 КАС України передбачено види забезпечення позову.
Так, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Зважаючи на той факт, що подання позову та відкриття провадження у справі не зупиняє рішення суб`єкта владних повноважень, а також на подані позивачем докази, що підтверджують вчинення відповідачем дій з примусового виконання оскаржуваної у даній адміністративній справі вимоги, відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на доходи боржника, суд вважає достатнім та співмірним для захисту прав позивача від можливих порушень задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення, що проводиться на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернігівській області від 16.05.2019 №Ф-4213-53 про сплату боргу з єдиного внеску, до набрання рішенням суду законної сили.
Керуючись статтями 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі №620/1556/20 - задовольнити.
Зупинити стягнення, що проводиться на підставі вимоги Головного управління ДФС у Чернігівській області від 16.05.2019 №Ф-4213-53 про сплату боргу з єдиного внеску, до набрання рішенням суду законної сили.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина 1 статті 156 КАС України).

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала про забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Падій