Справа № 619/1063/20
Суддя: Кононихіна Н. Ю.
Дата ухвалення: 2020-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/1063/20
провадження №2-а/619/18/20
Рішення

іменем України

14 квітня 2020 року

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Кононихіної Н.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Мєщан І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу старшого лейтенанта поліції батальйону №4 роти №3 УПП у Харківській області Коваленка Євгена Геннадійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

31 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до командира взводу старшого лейтенанта поліції батальйону №4 роти №3 УПП у Харківській області Коваленка Євгена Геннадійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2276906 від 21.03.2020.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 21.03.2020 командиром взводу старшим лейтенантом поліції батальйону №4 роти №3 УПП у Харківській області, Коваленко Євгеном Геннадійовичем, було винесено постанову серія ЕАК №2276906 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Відповідно до постанови, він нібито о 10 годині 37 хвилин, рухаючись в м. Харкові по вул. ИЦЯЧУВАЗЬКА 1, за кермом автомобіля ІVЕСО TURВО НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч) та здійснив рух ліворуч, чим порушив п. 8.4 г ПДР - порушення вимог наказових знаків.

Зазначені дії інспектора вважає протиправними, постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав:

21.03.2020, він рухався в м. Харкові з АЗС «WOG» по вул. Полтавський шлях, в транспортному засобі ІVЕСО TURВО АХ9823ВЕ, в напрямку смт. Пісочин де був зупинений патрульним автомобілем. До автомобіля підійшов Коваленко Євген Геннадійович та повідомив про те що він порушив вимоги дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч), а саме здійснив рух ліворуч, чим порушив п. 8.4 (г) ПДР і вимагав пред`явити йому документи: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ , поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ; та сказав що на нього буде складено постанову. Згідно 251 ст. КУпАП ОСОБА_1 запитав у поліцейського Коваленко С.Г. про можливість ознайомлення з доказами його порушення, на що він продемонстрував відео на якому не було видно ні правопорушення, ні самого ТЗ з д.н.з. Не погодившись з обвинуваченнями поліцейського у його бік він заявив йому клопотання про залучення захисника (адвоката,юриста) або іншого фахівця в галузі права згідно ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але Коваленко Євген Геннадійович його відхилив та перейшов до складання постанови.

Таким чином, після зупинки транспортного засобу, висловлення звинувачень у бік ОСОБА_1 , не розглянувши справу по суті та відмовивши у можливості на захист, командир взводу старший лейтенант поліції батальйону №4 роти №3 УПП у Харківській області, Коваленко Євген Геннадійович виніс постанову.

З винесеною постановою Путєніхін А.А. не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є протиправними.

01 квітня 2020 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи на 12 годин 00 хвилин 14 квітня 2020 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачеві подати до суду відзив на позов в строк до 14 квітня 2020 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, згідно наданої суду заяви підтримав свою позовну заяву у повному обсязі та просив її задовольнити, а справу розглядати за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, заперечень проти позову не надавав, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його неявка, як суб`єкта владних повноважень не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст.205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно постанови серії ЕАК №2276906 від 21.03.2020 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України. Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. У відповідача відсутні докази порушення позивачем Правил дорожнього руху: з постанови в справі про адміністративне правопорушення не вбачається, що порушення зафіксоване свідками, що за наявності не спростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР, є підставою вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою що підлягає скасуванню.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, у зв`язку з цим постанова по справі про адміністративне правопорушення від 21 березня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.3 ч.2 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.271 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч.4 ст.286 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Керуючись ст.ст.5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, п.п.10 ч.1 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАК №2276906 по справі про адміністративне правопорушення від 21.03.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпроАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення, а особою, яка приймала участь у справі, але не була присутня при оголошення рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Н. Ю. Кононихіна