Справа № 705/874/20
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/874/20
2-а/705/76/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2020 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом адвоката Кравченка Романа Михайловича, який діє від імені та в інтересах позивача гр. ОСОБА_1 , до Управління патрульної поліції в м. Київ про визнання протиправним та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення по ч. 2 ст. 122 КУпАП від 21.02.2020 року серії ЕАк № 2141868,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Кравченко Р.М., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом про те, що згідно постанови інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в м. Київ Третякової С.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає, що дії відповідача є протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, дійсно 21 лютого 2020 року, близько 22 год., ОСОБА_1 знаходився у місті Києві на вулиці Олександра Мишуги. В той день він своїм транспортним засобом, на прохання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відвозив їх до аеропорту Бориспіль зустріти їхнього давнього знайомого, який в той день прилітав літаком. Перетинаючи перехрестя із увімкненим лівим показником повороту, він виїхав на дозволений зелений сигнал світлофору для повороту наліво, після чого змушений був зупинитися, для того щоб пропустити згідно Правил дорожнього руху зустрічний транспортний засіб, який також рухався на дозволене зелене світло світлофора, однак повертав праворуч у свою полосу. В подальшому він відразу ж був зупинений інспектором поліції та відносно нього було складено вказану постанову про адміністративне правопорушення. Сперечатися з ними у нього не було часу, оскільки в авто сиділи пасажири, які поспішали до аеропорту на літак, який мав от-от прибути. На заперечення щодо дотримання ним Правил дорожнього руху щодо проїзду регульованого світлофором перехрестя працівники поліції не реагували.

Зазначає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач виніс постанову без будь-якої підготовки справи до розгляду, не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було надано можливості заявити клопотання, не були досліджені докази, не були запрошені та допитані свідки, здійснено фото- чи відео фіксацію.

Вказує, що згідно висновків Верховного Суду України, лише у разі наявності події адміністративного правопорушення та вини особи, яка підтверджена належними доказами, можливе притягнення особи до адміністративної відповідальності, а в його діях немає вини.

Тому, звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АЕк № 2141868 від 21.02.2020 р., винесену Інспектором, капралом поліції, Управління патрульної поліції в м. Київ, Третяковою Світланою Олександрівною, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу про адміністративні правопорушення та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 10 березня 2020 року провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 228 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з копією позову та додатків до нього, а також інформацією про процесуальні права та обов`язки була надіслана відповідачу 12.03.2020 року та отримано 24.03.2020 року, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

13.03.2020 р. від представника відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві Коновалової А.В. на адресу суду надійшов Відзиву на позовну заяву адвоката Кравченка Р.М., у якому вважає твердження позивача, викладенні у позові, хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Відповідно до винесеної Постанови 21.02.2020 о 22 год. 15 хв. позивач керуючи транспортним засобом ВАЗ 21703, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ вул. О. Мишуги, 10, здійснив проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. І

Статтею 35 Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив ПДР.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух (п. 8.7.3е) ПДР).

Проїзд на заборонний сигнал світлофора тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122, ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зазначає, що інспектор роти № 1 батальйону № 4 управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції капрал поліції Третякова Світлана Олександрівна 21.02.2020, перебуваючи в екіпажі «Рубін 203», здійснюючи патрулювання визначеної території Дарницького району м. Києва, безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, а отже вина особи є доведеною.

Справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем 21.02.2020, яке виразилось у проїзді на заборонений сигнал світлофору, було розглянуто Інспектором на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення Інспектором було роз`яснено Позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, Інспектор назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив Позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, Інспектор, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Після чого у присутності позивача було винесено Постанову, з якою надалі останній ознайомився та отримав її копію. Разом з тим, позивачу було повідомлено про порядок оскарження Постанови, та наслідки її невиконання, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

22.04.2020 р. адвокат Кравченко Р.М., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , надіслав до суду Відповідь на Відзив Коновалової А.В. в якому зазначає, що позиція представника ОСОБА_4 не грунтується на чинному законодавстві та здоровому глузді, оскільки посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, не може бути одночасно й свідком. Як зазначає сам представник, доказами у справі можуть бути дані, у відповідності до ст. 251 КУпАП. При цьому, свідком не може бути посадова особа, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак постанова щодо якої поставлено питання про її протиправність у даному позові згаданих даних не містять. Не додано таких матеріалів і до Відзиву на позов, з можливістю реабілітації працівником поліції у доведенні вини особи, обов`язок доказування якогопокладено саме на працівника поліції у відповідності до вимог КУпАП.

Що стосується твердження представника Коновалової А.В., що позовні вимоги стосуються неправомірності дій Інспектора, то вочевидь, представник, не вникав у суть позовних вимог, оскільки у прохальній частині позовної заяви від 27.02.2020 року зазначено, визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАк № 2141868 від 21.02.2020 року, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги презумуються із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 07.02.2019 року у справі № 640/6550/15-а, щодо належного способу захисту прав Позивача визнання протиправною та скасування постанови про адмінправопорушення та закриття провадження у справі.

Виходячи із заключного висновку представника ОСОБА_4 у своєму відзиві, встановлено, що фактично Відповідачем визнається позиція Позивача у позовній заяві, оскільки вимога у позовній відповідає вимогам ст. 286 КАС України та висновкам Верховного Суду, що підтверджується фактичними обставинами справи та не потребує додатковому доказуванню, оскільки визнається стороною у Відзиві від 06.04.2020 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.ст. 10, 11 КУпАП).

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Належним чином оформлену постанову та доказів на підтвердження відомостей, що містяться у постанові, суду не надано.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАПне надано.

Так, у відповідності до п. 8.7.3. постанови Кабінету Міністрів України Про правила дорожнього руху від 10.10.2001 р. № 1306, визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно із п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 8.11 ПДР передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У п. 16.6. зазначено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Відповідно до п. 16.8. вказано, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , виїхавши на дозволений - зелений сигнал світлофора, діяв у межах Правил дорожнього руху, та пропускаючи зустрічний автомобіль, який повертав праворуч у свою смугу, зупинився з цією метою на перехресті, та продовжив вже рух на червоний сигнал, що відповідає вище визначеним пунктам Правил дорожнього руху.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем інспектором не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд дійшов до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП має бути скасована.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АЕк № 2141868 від 21.02.2020 р., винесену Інспектором, капралом поліції, Управління патрульної поліції в м. Київ, Третяковою Світланою Олександрівною, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу про адміністративні правопорушення та якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Копію рішення направити позивачу та відповідачу для відому.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік