Справа № 300/645/20
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2020 р. справа № 300/645/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Запоточної В.В.,

представника позивача - Бойчука Я.В.,

представника відповідача - Богака Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов від 02.04.2018 ВП№53613896 про стягнення виконавчого збору в розмірі 261 168,31 гривень та від 18.02.2020 ВП№61295910 про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 , боржник) 20.03.2020 звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) (надалі по тексту також - відповідач, орган державної виконавчої служби, державний виконавець) про визнання протиправними та скасування постанов від 02.04.2018 ВП№53613896 про стягнення виконавчого збору в розмірі 261 168,31 гривень та від 18.02.2020 ВП№61295910 про відкриття виконавчого провадження.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що державним виконавцем відповідача Кузиком Іваном Івановичем 02.04.2018 протиправно винесено постанову №53613896 про стягнення виконавчого збору в розмірі 261 168,31 гривень, оскільки підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум. При цьому, виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум, однак, в даному випадку, державним виконавцем жодних дій спрямованих на стягнення з позивача як боржника будь-яких сум не вчинено, а також, своєчасно не винесено постанови про закриття виконавчого провадження згідно статті 39 Закону України "Про виконавче провадження". ОСОБА_1 вважає протиправним і відкриття старшим державним виконавцем відповідача Матієшин Наталією Дмитрівною на підставі коментованої постанови виконавчого провадження, оформленого постановою №61295910 від 18.02.2020, так як така прийнята після закінчення тримісячного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, позивач звернув увагу і на те, що оскаржених постанов не отримував, а про необхідність сплати виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження дізнався внаслідок ознайомлення представником позивача із матеріалами виконавчого провадження.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 вважає що постанови від 02.04.2018 ВП№53613896 про стягнення виконавчого збору в розмірі 261 168,31 гривень та від 18.02.2020 ВП№61295910 про відкриття виконавчого провадження підлягають визнанню протиправними та скасуванню, у зв`язку із чим, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення виявлених судом недоліків (а.с.30-32).

Позивач у межах встановленого строку недоліки позовної заяви усунув (а.с.40-41), відтак, ухвалою суду від 10.04.2020 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, згідно із вимогами передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України), судовий розгляд справи призначено на 29.04.2020 о 10:00 год. (а.с.44-45).

Представником відповідача 23.04.2020 подано до суду клопотання у якому, серед іншого, останній у зв`язку із запровадженими карантинними заходами просив відкласти судове засідання, призначене на 29.04.2020 (а.с.50).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву №66514 від 24.04.2020, який надійшов на адресу суду 28.04.2020 (а.с.60-65). У відзиві представник відповідача щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечив, вказавши на їх беззмістовність та необґрунтованість. Стверджуючи про правомірність дій та рішень державних виконавців відповідача представник вказав на те, що на момент подання державному виконавцю ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.11.2017 про затверджену мирову угоду між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягувачем, а також заяви про закінчення виконавчого провадження, позивачу було відомо про необхідність сплати виконавчого збору у розмірі 261 168,31 гривень, свідченням чого є відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження №53613896 від 22.03.2017. Представник також заперечив стосовно доводів позивача про стягнення виконавчого збору, виходячи із розміру уже фактично стягнутої на користь стягувача суми, зазначивши, що статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено стягнення виконавчого збору виконавцем у розмірі 10 відсотків від суми, яка підлягає стягненню, поверненню. Відтак, твердження ОСОБА_1 в цій частині представник вважає такими, що не відповідають вимогам зазначеного Закону. Разом з цим, у відзиві представник звернув увагу на обставину скерування оскаржених постанов позивачу засобом поштового зв`язку, однак направлений відповідачем лист 19.02.2020 повернуто до органу державної виконавчої служби у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. При цьому, представник позивача адвокат Мадрига О.С. ознайомився із матеріалами виконавчого провадження 11.03.2020, що підтверджується відміткою на заяві. Крім наведеного, за аргументами відповідача, 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" у новій редакції, якою добровільного терміну для самостійного виконання виконавчого документа не передбачено, у зв`язку із чим, посилання позивача у позові на висновки Пленуму Верховного Суду України у постанові "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 за №14, на переконання представника, є недоцільним.

Враховуючи наведені обставини та доводи, представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На виконання вимог резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження, представником відповідача разом із відзивом на позов 28.04.2020 подано до суду витребувані матеріали виконавчих проваджень №53613896 та №61295910 (а.с.66-131).

У судовому засіданні, призначеному на 29.04.2020 суд, розглянувши подане представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, з урахуванням відсутності заперечень представника позивача, ухвалив клопотання представника відповідача задовольнити та відкласти розгляд справи на 18.05.2020 о 10:00 год. (а.с.134-135).

Представник позивача у судовому засіданні 18.05.2020 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши позицію представника позивача і відповідача, розглянувши та дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов та письмові докази, наявні у матеріалах даної адміністративної справи, судом встановлено такі обставини.

Старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Созанським С.Д. 22.03.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53613896 з виконання виконавчого листа №344/13877/2014, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 06.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку в користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" 2 611 683,18 гривні (а.с.9, 84). Згідно зі змістом пункту 3 постанови, старшим державним виконавцем постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 261 168,31 гривень (зворотна сторона а.с.84).

Згідно із копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №76 4 постанову про відкриття виконавчого провадження отримано позивачем особисто 23.03.2017, що підтверджується власним підписом останнього (а.с.85).

Як вбачається з копії акта державного виконавця від 27.04.2017, старшим державним виконавцем Созанським С.Д. при примусовому виконанні виконавчого листа №344/13877/2014, виданого 06.02.2017, здійснено вихід за місцем реєстрації ОСОБА_1 , однак, у зв`язку із відсутністю боржника, позивачу направлено виклик державного виконавця б/н від 27.04.2017, яким останнього зобов`язано з`явитись до виконавця 05.05.2017 та надати, серед іншого, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також, повідомити про заходи, які вживаються з метою його виконання (а.с.94 та зворотна сторона, а.с.99).

Представником стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", подано відповідачу повідомлення про укладену між боржниками та стягувачем мирову угоду, для подальшого її направлення з метою визнання (затвердження) до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с.100).

Відповідно до змісту резолютивної частини ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.11.2017 по справі №344/13877/14-ц, судом визнано укладену у процесі виконання рішення суду між сторонами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" мирову угоду та затверджено її умови (а.с.103-109).

Копію вказаної ухвали суду отримано відповідачем 22.11.2017, що підтверджується відміткою на супровідному листі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с.102).

Згідно із положеннями статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", з метою закінчення виконавчого провадження №53613896 з примусового виконання виконавчого листа №344/13877/14, представником ОСОБА_1 подано 08.12.2017 до Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківській області відповідну заяву, долучивши оригінал коментованої вище ухвали суду, яка набрала законної сили (а.с.110).

Надалі, головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузиком І.І. 02.04.2018 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 261 168,31 гривень, в межах виконавчого провадження №53613896 з виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області №344/13877/14 від 06.02.2017 (а.с.120).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 16.10.2019 за №3173/5 "Про утворення міжрегіональних органів Міністерства юстиції України", постановою від 21.01.2020 матеріали виконавчого провадження з Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції передано до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.129 та зворотна сторона).

Того ж дня, старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Н.Д. винесено постанову №53613896 про прийняття виконавчого провадження (а.с.127 та зворотна сторона).

Надалі, 12.02.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53613896, у зв`язку із укладенням боржником та стягувачем мирової угоди, затвердженої ухвалою суду (а.с.131 та зворотна сторона) та 18.02.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61295910 з примусового виконання постанови №53613896 від 02.04.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчого збору у розмірі 261 168,31 гривень (а.с.80 та зворотна сторона).

Позивач, вважаючи дії державних виконавців відповідача протиправними, а винесені постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 261 168,31 гривень та про відкриття виконавчого провадження №61295910 незаконними, з метою їх скасування та захисту своїх порушених прав звернувся із даним позовом до суду.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує положення Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі по тексту також - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII у редакції від 17.02.2017 чинній, на момент відкриття виконавчого провадження №53613896, встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1, 5 статті 26 цього ж Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (частина 1 статті 28 Закону №1404-VIIІ).

Абзацом 2 частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із приписами частин 1, 2 статті 27 Закону №1404-VIII у редакціях від 17.02.2017 та від 07.03.2018 чинних, на момент відкриття виконавчого провадження №53613896 і винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 02.04.2018 у тому ж виконавчому провадженні, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Водночас, частиною 2 статті 27 Закону у редакції від 13.02.2020 чинній, на момент винесення оскарженої постанови від 18.02.2020 про відкриття виконавчого провадження №61295910, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Зі змісту наведених правових норм Закону №1404-VIII у редакціях, чинних як на момент відкриття виконавчого провадження так і на час винесення оскаржених постанов, вбачається, що для стягнення виконавчого збору необхідна наявність двох умов, а саме: здійснення державним виконавцем дій направлених на примусове виконання рішення і фактичне стягнення, повернення заборгованості як результат вчинених виконавцем дій.

При цьому, укладення мирової угоди не є заходом примусового виконання рішень, за допомогою якого державним виконавцем здійснюється стягнення або повернення заборгованості, а є способом добровільного врегулювання сторонами виконавчого провадження питань щодо умов фактичного виконання виконавчого документу.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №804/8289/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76579658) та від 09.10.2019 по справі №804/8290/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/84855532).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Статтею 10 Закону №1404-VIII встановлено перелік заходів примусового виконання рішень, до яких віднесено: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які свідчили б про виконання рішення саме державним виконавцем і вчинення ним дій, спрямованих на фактичне стягнення заборгованості з позивача. Натомість, з огляду на те, що між кредитором і боржником - ОСОБА_1 були погоджені умови погашення боргу, сума з боржника на користь кредитора в примусовому порядку стягнута чи повернута не була.

Разом з цим, стосовно розрахованої державними виконавцями відповідача суми виконавчого збору, суд вказує на таке.

Як уже зазначено вище судом, відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1404-VIII у редакції від 07.03.2018, сума виконавчого збору розраховується як відповідне відсоткове значення (10%) із уже фактично стягнутої, повернутої суми або вартості майна боржника.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, якою визнано укладену між стягувачем та боржником мирову угоду і затверджено її умови отримано відповідачем 22.11.2017.

Відповідно до резолютивної частини ухвали суду, на момент укладення мирової угоди, заборгованість боржника за кредитом становила 2 611 683,18 гривні; сторони домовились, що до 23.08.2017 боржник зобов`язується погасити боргові зобов`язання у розмірі 55 400,00 гривень за кредитним договором №HCL-0AK/061/2007 від 23.04.2007 та 15 000,00 гривень за кредитним договором №ML-100/051/2008 від 28.10.2008; сторони угоди також дійшли згоди, що позивач зобов`язаний погасити заборгованість за кредитами та процентами за користування кредитами згідно із затвердженим графіком, шляхом внесення готівки та поточний банківський рахунок стягувача, при цьому, за умови належного виконання боржником цієї угоди, сторони домовились скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладення мирової угоди (а.с.111-117). Так, підпунктом 4.3.2. пункту 4.2. резолютивної частини ухвали суду встановлено, що кредитор на дату останнього платежу боржника за цією угодою, яка визначена графіком платежів здійснює прощення частини боргових зобов`язань у розмірі 521 122,12 гривні по тілу кредиту №HCL-0AK/061/2007 від 23.04.2007 та 797 147,19 гривень пені, а також, 73 413,87 гривень пені за кредитом №ML-100/051/2008 від 28.10.2008.

Зважаючи на затверджені ухвалою суду умови мирової угоди, у випадку належного та своєчасного погашення позивачем боргових зобов`язань, згідно із графіком, з урахуванням частини боргових зобов`язань, які підлягають прощенню, сума залишку основного боргу, що підлягає сплаті позивачем становитиме 1 220 000,00 гривень.

Як вбачається з копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2017 №53613896, про стягнення виконавчого збору від 02.04.2018 у виконавчому провадженні №53613896 та про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2020 ВП№61295910, сума виконавчого збору розрахована у розмірі 10 відсотків від початкової суми стягнення, зазначеної у виконавчому листі №344/13877/2014 від 06.02.2017, а саме - 2 611 683,18 гривні.

Враховуючи те, що копію ухвали суду про затвердження мирової угоди та її умов відповідачем отримано 22.11.2017, на момент винесення державним виконавцем відповідача Кузиком І.І . 02.04.2018 постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 261 168,31 гривень, виконавець був ознайомлений зі змістом ухвали суду та умовами мирової угоди. Однак, будь-якого обґрунтування стягнення з позивача вказаної суми виконавчого збору та підтвердження бездіяльності ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості станом на 02.04.2018 за умовами мирової угоди від 20.11.2017, матеріали двох виконавчих проваджень і даної адміністративної справи не містять.

В контексті таких обставин суд застосовує правову позицію визначену у пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 (провадження № 11-445апп19), за змістом якої на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення (http://reyestr.court.gov.ua/Review/88601610).

Як свідчать матеріали виконавчого провадження №53613896 відповідач дійсно вживав заходів примусового виконання рішень, втім, станом на 02.04.2018, при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору, державний виконавець, за умови укладенням між боржником і стягувачем мирової угоди та враховуючи не закінчення спірного виконавчого провадження, не перевірив фактичне виконання виконавчого документа.

У судовому засіданні представник відповідача не зміг ні пояснити, ні підтвердити відповідними доказами, яку конкретну суму коштів за виконавчим листом №344/13877/2014 від 06.02.2017 державний виконавець забезпечив до стягнення чи до повернення стягувачеві у виконавчому провадженні №53613896.

Відтак, враховуючи прощену стягувачем частину боргу позивача за умови належного виконання умов мирової угоди, що безумовно свідчить про ймовірну зміну загальної суми боргу, визначеної у виконавчому листі, з огляду на відсутність жодних доказів, які підтверджували б правильність розрахованої державними виконавцями відповідача суми виконавчого збору, а також, беручи до уваги висновок суду про відсутність підстав для стягнення виконавчого збору у зв`язку із добровільним врегулюванням сторонами виконавчого провадження питань щодо умов фактичного виконання виконавчого документу, оскаржені постанови про стягнення виконавчого збору від 02.04.2018 ВП№53613896 та про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2020 ВП№61295910, на переконання суду, винесено державними виконавцями відповідача необґрунтовано, за відсутності належних на це підстав, а тому, такі постанови суд вважає протиправними, у зв`язку із чим підлягають скасуванню.

Крім зазначеного, оцінюючи доводи позивача стосовно пропущення державними виконавцями строку звернення постанови про стягнення виконавчого збору до виконання та строку закриття виконавчого провадження, суд зважає на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 та частини 2 статті 39 Закону №1404-VIII у редакції від 17.02.2017, виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що представником позивача 08.12.2017 подано до Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області заяву про закінчення виконавчого провадження, разом із оригіналом ухвали Івано-Франківського міського суду, якою затверджено мирову угоду, які того ж дня отримано останнім.

Проте, всупереч вимогам частини 2 статті 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження державним виконавцем не закрито. Натомість, лише після прийняття старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Н.Д. виконавчого провадження №53613896, останньою 12.02.2020, керуючись вимогами пункту 2 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53613896.

Разом з цим, з метою стягнення з позивача суми виконавчого збору, старшим державним виконавцем Матієшин Н.Д. 18.02.2020 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №53613896 від 02.04.2018.

Зважаючи на вказане, суд звертає увагу на положення частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" згідно із якою, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

З огляду на те, що стягувачем у межах виконавчого документа - постанови №53613896 від 02.04.2018 є державний орган, а провадження з виконання зазначеної постанови відкрито 18.02.2020, старшим державним виконавцем відповідача пропущено встановлений Законом тримісячний строк для пред`явлення оскарженої постанови до примусового виконання.

Суд відхиляє як неналежне пояснення представника відповідача про те, що державним виконавцем не пропущений трьох місячний строк пред`явлення до виконання постанови від 02.04.2018, так як виконавче провадження щодо стягнення основної суми боргу закінчено 12.02.2020, а відкриття провадження по постанові про стягнення виконавчого збору мало місце на шостий день після такого закінчення - 18.02.2020.

Положення частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" чітко регламентує порядок винесення постанов про стягнення виконавчого збору, у випадку який досліджується судом, зокрема, не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження. А тому, дійсно, якщо державний виконавець дотримується таких положень коментованого закону, то трьох місячний строк пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору до виконання обчислюється із дня закінчення виконавчого провадження.

Втім, відповідач, 02.04.2018, виносячи постанови про стягнення виконавчого збору не вирішував питання закінчення виконавчого провадження, так як і 18.02.2020 виносячи постанову про закінчення провадження, - не вирішено питання про винесення постанов про стягнення виконавчого збору.

Жодних інших належних пояснень і обґрунтувань з приводу пропущення державними виконавцями строку винесення постанови про закриття виконавчого провадження та пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору до виконання, як і будь-яких доказів, що свідчили б про правомірність дій виконавців, представник відповідача суду не надав.

Суд констатує, що виключні підстави переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, визначені частиною 4 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", не відповідають спірним відносинам.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи висновок суду про необґрунтованість та протиправність стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 261 168,31 гривень, а також, беручи до уваги відсутність доказів, що вказували б на протилежне та доводили правомірність дій та рішень державних виконавців, позовні вимоги суд вважає у повній мірі підставними, належним чином обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією №0.0. від 18.03.2020 підтверджується сплата ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Учасниками справи не подано до суду доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 139, 241-246, 250, 255, 271, 272, 287, 295, 297, пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" та підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кузика І.І. від 02.04.2018 у виконавчому провадженні №53613896 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 261 168,31 гривень.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Н.Д. від 18.02.2020 про відкриття виконавчого провадження №61295910.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (ідентифікаційний код юридичної особи 35021710) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено.

Згідно із пунктом 3 розділу VІ "Прикінцеві положення" КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вул. Галицька, буд. 45, м. Івано-Франківськ, 76019, ідентифікаційний код юридичної особи 35021710.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.