Справа № 240/11354/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11354/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

13 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови і рішення,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Житомирської митниці , в якому просила визнати протиправним та скасувати:

- картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101050/2019/00092 від 07.10.2019;

- рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UA101000/2019/200750/2 від 18.10.2019.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101050/2019/00092 від 07.10.2019 та рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UA101000/2019/200750/2 від 18.10.2019.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подав апеляційну скаргу.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що після реєстрації ЕМД в електронній базі даних Єдиної автоматизованої системи ДФС спрацювали ризики. в т.ч. і ті, що стосуються митної вартості: код 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів" - вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел; код 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів" - митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціального підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта-EUR, вартість-23650 грн.

Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів.

Після спрацювання ризиків АСАУР посадовою особою митного посту «Новоград Волинський» було направлено запит до Управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС з метою визначення митної вартості.

При здійсненні митних процедур, відповідач витребував від декларанта лише ті, перелік яких, визначений ст.53 МК України.

Разом з тим, додатково наданий рахунок - фактура від 19.09.20419 між ALD Automotive та KostyaCARC не міг бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості у зв`язку з тим, що ALD Automotive продала автомобіль BMW Х5 компанії KostyaCARC за 21795,73 EUR, тоді як у подальшому транспортний засіб був проданий KostyaCARC громадянці ОСОБА_2 за ціною, що є нижчою ціни його придбання у третьої особи. Вказує, що у витягу із сайту www.costacars.moy.su зазначено, що автомобіль непридатний до експлуатації, а в рахунку - фактури від 30.09.2019 №63/2019 не має посилання на те, що автомобіль непридатний до експлуатації.

Дані обставини стали підставою для виникнення сумніву у достовірності задекларованої митної вартості та для вимоги про надання додаткових документів.

Однак, під час проведення консультації декларантом не надано додаткових документів та іншої цінової інформації.

06.04.2020 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказала, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду-без змін.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07.10.2019 до митного поста Новоград-Волинський Житомирської митниці ДФС декларантом подано до митного оформлення електронну митну декларацію UA101050/2019/013797 на легковий автомобіль марки BMW, модель x5, номер кузова НОМЕР_2 , тип двигуна - дизель 155 кw, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1995 см3, загальна кількість місць - 5, тип кузова - універсал, рік виготовлення - 2015, пошкодження - сколи, тріщини на лобовому склі та пошкоджений задній бампер та вм`ятини на криші.

У вказаній митній декларації вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Зокрема, в графі "42" здійснено визначення митної вартості вказаного транспортного засобу в розмірі 18500,00 EUR.

На підтвердження обгрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару до митної декларації надано: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 11.06.2015; рахунок - фактуру (інвойс) № 63/2019 від 30.09.2019; акт проведення огляду товару №UA205010/2019/124636 від 03.10.2019, складений в зоні діяльності Волинської митниці ДФС під час перетину митного кордону України; копію митної декларації країни відправлення № MRN19BEE670 від 01.10.2019; довідку про транспортні витрати від 07.10.2019; договір про надання послуг митного брокера ДД-87 від 02.10.2019; висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом 504128924 від 11.06.2019; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України ВМ538037 від 18.04.1998; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_4 від 12.04.2017.

Однак, посадовими особами Житомирської митниці ДФС за результатами розгляду митної декларації UA101050/2019/013797 та доданих до неї документів, відмовлено в митному оформленні транспортного засобу. Вказану відмову у митному оформленні транспортного засобу посадова особа Житомирської митниці ДФС оформила карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101050/2019/00092. Причина: Митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару №1 не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги ч.3.4 ст.53 МКУ. В зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості - UА101000/2019/200750/2 від 18.10.2019 дані гр. 12,45,47 МД не можуть бути використанні для здійснення митного контролю та митного оформлення товару, а окрім того це в свою чергу призвело до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим, порушено вимоги ст..266.289.293 МКУ та ст. 57-1 Податкового кодексу України. Роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Необхідно подати належним чином оформлену МД відповідно рішення про коригування митної вартості UА101000/2019/200750/2 від 18.10.2019 сплатити платежі в повному обсязі. Рішення про відмову у митному оформленні може бути оскаржена до митного органу витого рівня відповідно до глави IV Митного кодексу України або до суду.

В подальшому, декларантом додатково надано: платіжне доручення від 30.09.2019 про сплату 9000 євро; платіжне доручення від 01.10.2019 про сплату 9500 євро; рахунок - фактуру від 19.09.2019 між ALD Automotive та KostyaCARC; витяг із сайту mobile, de - www.costacars.moy.su; переклад рахунку - фактури від 30.09.2019 №63/2019 на українську мову.

18 жовтня 2019 року відповідачем прийнято рішенням про коригування митної вартості товарів UA101000/2019/200750/2.

Обставини прийняття рішення від 18.10.2019: документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає (сплаті за товар, а саме:

- декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару, як це передбачено ч. 2 ст. 53 та ч. 1 ст. 368 Митного кодексу України;

- рахунок - фактура від 19.09.20419 між ALD Automotive та KostyaCARC не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості у (зв`язку з тим, що ALD Automotive продала автомобіль BMW Х5 компанії KostyaCARC за 21795,73 EUR, тоді як у подальшому транспортний засіб був (проданий ОСОБА_3 за ціною, що є нижчою ціни його придбання у третьої особи);

- відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України не надано такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:

а) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого (визначається;

б) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

в) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

У графі 33 рішення вказано, що з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проводимо консультацію, в ході якої декларанту надається інформація щодо вартості схожого товару. Методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні га подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. З ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості схожого автомобіля за МД від 06.09.2019 №UA205090/2019/105247 автомобіль марки BMW, модель - автомобіля - Х5, об`єм циліндрів двигуна- 1995 см3, рік виготовлення - 2015 і становить 23650,00 Євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті Vil Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Таким чином, 18.10.2019 Житомирською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 23650,00 EUR.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Між тим, контролюючий орган не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 Резервний метод МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1-3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

У частині 1-3 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13 червня 2019 року (справа №820/6315/15), від 10 жовтня 2019 (справа № 809/1469/16), від 19 вересня 2019 року (справа №801/9143/13-а), від 10 жовтня 2019 року (справа №815/4241/15), від 18 жовтня 2019 року (справа №808/8831/15) та від 24 жовтня 2019 (справа № 815/1635/14).

Так, апелянт, як на підставу для прийняття рішення про коригування вартості ТЗ, вказує на факт ненадання декларантом усіх документів згідно переліку, вказаного у вимозі органу доходів і зборів згідно з переліком та відповідно до умов визначених у ч.2-4 ст.53 МК України.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем з метою митного оформлення транспортного засобу на митний пост "Новоград-Волинський" подано:

-рахунок-фактуру №63/2019 від 30.09.2019, в якому визначено ціну товару 18500,00 євро;

- копію митної декларації країни відправлення від 01.10.2019 у якій вказано вартість ТЗ 18550,00 євро;

- платіжне доручення від 30.09.2019 (сума 9000,0 євро, платник - ОСОБА_1 ;

-платіжне доручення від 01.10.2019 (сума 9500,0 євро, платник - ОСОБА_1 );

-рахунок - фактуру від 19.09.2019, між ALD Automotive та KostyaCARC;

-витяг із сайту mobile, de - www.costacars.moy.su.

Окрім того, декларантом подано заяву якою повідомлено, що транспортні витрати на доставку автомобіля до пункту пропуску Ягодин становлять 250 євро.

Отже, декларантом надано достатні документи, які містять відомості щодо вартості ТЗ, а подані декларантом документи за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 2, 3 частини другої статті 53 Митного кодексу України, а оплата заявленої у МД вартості товару в сумі 18500,00 євро підтверджується платіжними дорученнями, що були додатково надані митному органу.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну.

В той же час, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, зокрема щодо митної вартості товарів та її складових.

Посадова особа Житомирської митниці обмежившись лише загальним висновком про те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують вартість товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, не зазначив у рішенні про коригування митної вартості товарів які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності наявні в поданих декларантом документах, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті частини другої статті 55 МК України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 січня 2019 року у справі №820/636/17 зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України (яка використовувалася відповідачем під час визначення митної вартості транспортного засобу), оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу і на те, що як вбачається із матеріалів справи транспортний засіб BMW Х5, номер кузова НОМЕР_5 має пошкодження: сколи, тріщини на лобовому склі, а також пошкоджено задній бампер та наявні вм`ятини на криші.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що при коригуванні митної вартості вищезазначеного транспортного засобу, органом доходів і зборів враховувались його індивідуальні недоліки та особливості.

Що стосується зазначення відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів від 18.10.2019 №UA101000/2019/200750/2 про неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для віднімання та додавання вартості, то як вірно звернув увагу суд першої інстанції, відповідно до частини четвертої статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Разом з тим, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб, матеріали справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі №825/648/17 (№ К/9901/16592/18) висловив позицію, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до рішення від 18.10.2019, митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органами доходів та зборів митній вартості схожого автомобіля за МД від 06.09.2019 №UA205090/2019/105247 автомобіль марки BMW, модель - автомобіля - Х5, об`єм циліндрів двигуна- 1995 см3, рік виготовлення - 2015 і становить 23650,00 Євро.

При дослідженні судом наданої представником відповідача копії митної декларації від 06.09.2019 №UA205090/2019/105247 встановлено, що митна вартість автомобіля за декларацією визначена декларантом за резервним методом, ціна товару 20500,00 грн.

Однак, позивачем, згідно МД № UA101050/2019/013797 заявлено митну вартість товару за основним методом, а не за резервним.

При цьому, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом згідно МД від 06.09.2019 №UA205090/2019/105247.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару. Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.