Справа № 1.380.2019.006519
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.006519 пров. № А/857/2808/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Сасевич О.М.), ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м.Львові 20 січня 2020 року у справі №1.380.2019.006519 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Українсько-німецького спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

06.12.2019 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось в суд з позовом до Українсько-німецького спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» (далі - Товариство), просило стягнути із Товариства 69071,56 грн. витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з вересня по листопад 2019 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за період роботи в Українсько-німецькому спільному підприємстві у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» його працівники отримали право на призначення пільгових пенсій за Списками №1 та №2, що підтверджено наявними у матеріалах справи копіями протоколів про призначення пенсій на пільгових умовах та копіями довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що дає право громадянам на пенсію на цих умовах. Суд першої інстанції зазначив, що факт понесення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області витрат на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам відповідача за Списком №1 та Списком №2 за спірні періоди підтверджується копіями розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та копіями довідок про виплату пенсій відповідним особам. Судом першої інстанції також з`ясовано, що на підставі вищезазначених норм законодавства позивачем надсилались відповідачу на його зареєстроване місцезнаходження розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2. Оскільки позивачем виконано обов`язок щодо надіслання на адресу Товариства розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за спірний період, а відповідачем залишено такі без належного реагування, зокрема, не надано на них до Пенсійного фонду заперечень й не оскаржено їх, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що ці розрахунки є обов`язковими для виконання, тобто підлягають до сплати.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано, що на час звернення із позовом законодавством не визначено право Пенсійного фонду України звертатись із позовом до суду з позовом про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Скаржник вказує, що судом першої інстанції не перевірено правильність обчислення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій. Зазначає, що надані позивачем розрахунки не є платіжними документами, а підтверджують лише нарахування таких витрат. Скаржник звертає увагу, що встановлений законом обов`язок підприємства відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій безпосередньо пов`язаний з понесенням таких витрат, а не лише з своєчасним виставленням розрахунку цих витрат. Зазначає, що позивачем не підтверджено факт понесення витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що Товариство зобов`язане покривати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), а також відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає частково.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» зареєстроване як юридична особа 15.05.1992, серед видів діяльності: код КВЕД 28.24 Виробництво ручних електромеханічних і пневматичних інструментів; код КВЕД 28.29 Виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н. в. і. у. (основний); код КВЕД 46.66 Оптова торгівля іншими офісними машинами й устаткованням.

Товариство зареєстровано в Управлінні як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Оскільки у законодавчо встановленні строки Товариство не сплатило фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за вересень-листопад 2019 року, Управління звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з положеннями абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 4 Закону № 400/97-ВР встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону ставка збору встановлюється в розмірі 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Процедуру відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція № 21-1).

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції № 21-1 передбачено, що платниками страхових внесків є страхувальники: роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції № 21-1 для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пунктом 6.5 Інструкції № 21-1 розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до пункту 6.7 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

З 01.01.2011 набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного Закону з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування вважаються платниками єдиного внеску.

Аналіз наведених положень дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів «а»-«б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покриваються підприємствами та організаціями у розмірі, визначеному органами Пенсійного фонду України у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено саме на орган Пенсійного фонду України, тоді як підприємства зобов`язані здійснювати відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених органом Пенсійного фонду України. Підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат за відповідний період, які надсилаються страхувальнику.

Можливості звільнення страхувальника від обов`язку відшкодувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за наявності такої заборгованості чинне законодавство не передбачає.

Так, згідно з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період вересень-листопад 2019 року, така заборгованість виникла щодо наступних пенсіонерів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 М ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Окрім того, згідно з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за жовтень-листопад 2019 року, така заборгованість виникла щодо ОСОБА_9 .

Відповідно до долучених до матеріалів справи довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, вищевказані особи набули право на пенсію за віком на пільгових умовах за отриманий стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України працюючи на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)».

На підтвердження призначення відповідних пенсій та виплату таких Управління долучило до матеріалів справи копії протоколів про призначення пенсій та довідок про виплачену пенсію.

Таким чином, особи, перелічені у розрахунках, мали право на призначення пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2, територіальним органом Пенсійного фонду України такі їм виплачувались, а на відповідача як платника збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридичну особу, працівникам якої призначені пільгові пенсії, відповідно покладено обов`язок відшкодовувати витрати, що пов`язані з виплатою та доставкою пільгових пенсій вказаним особам.

Відповідно до долучених до матеріалів справи розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку таких становить: ОСОБА_9 1937,00 грн. (з жовтня 2019), ОСОБА_7 2046,30 грн. (з січня 2019), ОСОБА_4 4013,68 грн. (з березня 2019), ОСОБА_1 2488,93 грн. (з березня 2019), ОСОБА_8 2953,05 грн. (з липня 2019), ОСОБА_6 2348,61 грн. (з липня 2019), ОСОБА_5 2409,27 грн. (з липня 2019), ОСОБА_10 2031,2грн. (з липня 2019), 1769,82 грн. (з жовтня 2019).

Отримання розрахунків представником Товариства підтверджено долученими до матеріалів справи копіями повідомлень про вручення поштових відправлень.

Разом з тим, оскільки саме розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є підставою для відшкодування відповідних сум, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з жовтня 2019 року місячний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій ОСОБА_9 становить 1937 грн., тоді як позивачем у розрахунку заборгованості по сказаній особі, який долучено до позовної заяви, зазначено - за жовтень 2019 року 12784,20 грн.

Інших розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які є підставою для відшкодування відповідних сум щодо ОСОБА_11 та доказів направлення таких Товариству позивачем до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість позивачем суми заборгованості Товариства з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з вересня по листопад 2019 року в частині пенсіонера ОСОБА_11 за жовтень-листопад 2019 року, яка згідно з долученими до матеріалів справи документами становить 10 847,20 грн., що залишено поза увагою судом першої інстанції.

При цьому, правомірність призначення та виплати пільгових пенсій не є предметом заявленого позову та дослідженню судом не підлягають.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Щодо аргументів скаржника про неможливість звернення Управління із позовом до суду про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, то такі, на переконання суду апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

За змістом статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та у судовому порядку.

Таким чином, спір, що виник у справі за участю управління Пенсійного фонду України як органу виконавчої влади, який у спірних правовідносинах безпосередньо реалізує надані законодавством владні управлінські функції, з підприємством, установою, організацією як роботодавцем про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що за наявності у Товариства обов`язку відшкодувати витрати, що пов`язані з виплатою та доставкою пільгових пенсій, відсутності доказів сплати Товариством заборгованості по відшкодуванню таких витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обґрунтованості та підставності позовних вимог, однак не врахував, що заявлений позивачем розмір заборгованості не відповідає даним розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які є підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного Фонду відповідних витрат.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №1.380.2019.006519 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із Українсько-німецького спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)» (місцезнаходження: вул.Тураша, 20, м.Дрогобич, Львівська область, 82100, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у розмірі 58 224,36 грн. (п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять чотири гривні тридцять шість копійок).

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк