Справа № 420/1656/20
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1656/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по не виплаті ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення в розмірі 44734,48 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, у розмірі 90 % від грошового забезпечення - 44734,48 грн. та провести доплату ОСОБА_1 різниці пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.01.2016 року однією сумою.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та його правонаступників здійснювати в подальшому нарахування, перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, у розмірі 90 % без судового рішення та з урахуванням позиції суду в цій справі.

Обгрунтовуючи позов позивач вказує на те, що він одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про і забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в розмірі 90% від суми грошового забезпечення. Під час перерахунку пенсії відповідач незаконно зменшив розмір пенсії та не включив всіх складових грошового забезпечення

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження.

19.03.2020 року за вх. № 12568/20 від Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено, що починаючи з 01.01.2018 року згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 № 366 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зазначений Закон є чинним з 01.10.2011 року та не визнавався не конституційним. Таким чином, позивачу з 01.012016 року перераховано пенсію за вислугу років згідно з Законом № 2262 в розмірі, що не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, оскільки максимальний розмір встановлений законодавством на період з 01.01.2016 р. по 30.04.2016 р. складає 10740 гривень. Також, необгрунтованою є вимога щодо стягнення з Головного управління судових витрат, оскільки згідно зі ст. 73 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених, на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Щодо вимоги зобовязати Головне управління здійснювати в подальшому нарахування, перерахунок та виплату пенсії позивачу, без обмеження її максимальним розміром, у розмірі 90%. Відповідач вказує, що позивачем не зазначено кінцевий строк перерахунку. Отже порушено положення ч.2 ст.5 КАС України, відповідно до якого, в порядку адміністративного судочинства захисту підлягають тільки права, порушення яких вже відбулося, а не ті які можуть бути порушені у майбутньому. Судом здійснюється провадження в адміністративних справах відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. За таких умов адміністративний суд не має законних підстав встановлювати будь-які зобов`язання на майбутнє. Таким чином, відповідач вважає, що Головне управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 14.04.2020 року судом витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені документи, а саме: копію пенсійної справи ОСОБА_1 ; інформацію щодо виконання рішення суду у справі № 420/3477/19 від 14.11.2019 року; інформацію щодо виконання рішення суду у справі № 522/2036/18 від 05.04.2018 року; інформацію щодо виконання рішення суду у справі № 522/2035/18 від 07.05.2018 року.

Ухвалою суду від 24.04.2020 року повторно витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені документи.

27.04.2020 року за вх. № 16690/20 від Головного управління ПФУ в Одеській області на виконання ухвали суду від 14.04.2020 року надано завірену копію пенсійної справи позивача та повідомлено суд, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 р. по справі № 522/2035/18, яке набрало законної сили відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 р., ОСОБА_1 11.07.2018 р. проведено перерахунок пенсії згідно з довідкою ГУМВС України від 19.01.2018 р. № 14/3-К-23 з урахуванням фактично отриманих протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в органах внутрішніх справ України грошової допомоги для оздоровлення за 2009-2010 роки в розмірі 2219,00 грн, взагальному розмірі - 4438,00 грн, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2009 рік - 9575,83 грн, та у 2010 році - 9771,25 грн, в загальному розмірі - 19347,08 грн, починаючи з 25.01.2017 року. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 р. по справі № 522/2036/18, яке набрало законної сили відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2018 р., позивачу 14.08.2018 р. проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 р., відповідно до Закону України від 23.12.2015 р. № 900 Про внесення змін до деяких' законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту`колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, статей 51 і 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції згідно з довідкою ГУМВС України в Одеській області від 26.01.2018 р. № 14/3-18 у розмірі 9879,96 грн. На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 р. по справі № 420/3477/19, яке набрало законної сили відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 р., позивачу 17.12.2019 р. проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016 р. виходячи з розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, визначеного у довідці ГУМВС України в Одеській області від 01.01.2016 р. № 1384.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 90% від суми грошового забезпечення.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.12).

Згідно грошового атестату № 26 (а.с.19) та Протоколу за пенсійною справою (МВС) від 01.04.2010 року (а.с.83) при обчисленні пенсії позивачу враховано наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військове зважання; процентна надбавка за вислугу років 40%; надбавка за особливо важливі завдання 50%; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15%; надбавка за використання іноземної мови 25%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність 50%; премія 140%.

Судом встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебували справи №522/2035/18, №522/2036/18 та №420/3477/19 за позовом ОСОБА_1 до головного управління ПФУ в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року у справі № 522/2035/18, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від здійснення перерахунку пенсії згідно з довідкою ГУ МВС України в Одеській області №14/3-к-23 від 19.01.2018р. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), з 01.04.2010р. згідно з довідкою ГУ МВС України в Одеській області №14/3-к-23 від 19.01.2018р., а саме з урахуванням фактично отриманих протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплат матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки за 2009-2010 роки у розмірі 2 219,00 грн. щорічно, загалом 4 438,00 грн., матеріальної допомоги на соціально-побутові питання за 2009 рік 9 575,83 грн. та у 2010 році 9 771,25 грн., загалом 19 347,08 грн. - починаючи з 25.01.2017р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року у справі № 522/2036/18, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови від негайного здійснення перерахунку та виплати з 01.01.2016 року пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), як пенсіонеру органів внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", ст.ст.51,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" згідно з довідкою ГУМВС України в Одеській області №14/3-18 від 26.01.2018 року у розмірі 9879,95 грн. та виплатити різницю недоплаченої суми пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), як пенсіонеру органів внутрішніх справ з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України від 23.12.2015 року №900 "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", ст.ст.51,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" згідно з довідкою ГУМВС України в Одеській області №14/3-18 від 26.01.2018 року у розмірі 9879,95 грн. та виплатити різницю недоплаченої суми пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року у справі № 420/3477/19, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині перерахунку пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням з 01.01.2016 року відсоткового розміру пенсії з 90% на 70%. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати, виплатити та виплачувати в подальшому пенсійне забезпечення ОСОБА_1 90% відповідних сум грошового забезпечення, вказаної у довідці ГУМВС України в Одеській області від 01.01.2016 року №1384 (посадовий оклад 3400,00 грн.) з урахуванням проведених виплат.

24.01.2020 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із запитом щодо приведення розміру пенсії позивача у відповідність до грошового атестату з урахуванням судових рішень по справам №522/2035/18, №522/2036/18 та №420/3477/19 без обмеження граничного розміру пенсії (а.с.59-60).

Листом від 07.02.2020 року № 599-553/К-02/8-1500/20 Головне управління ПФУ в Одеській області повідомило позивача, що перерахунок пенсії з 01.01.2016 року був проведений за нормами законодавства, що діяло на момент перерахунку, з урахуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення на підставі наданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами, чинними на січень 2016 року (а.с.61-62).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р №2262-ХІІ визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

В пункті 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 366 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зазначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 366 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що цей Закон набирає чинності з 1 жовтня 2011 року.

Тобно з наведеного вбачається, що обмеження пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначено до набрання чинності вказаним законом, а саме до 01.10.2011 року.

Окрім того, відповідно до п.2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016 року. В той час, як пенсія позивачу була призначена в квітні 2010 року.

Суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України у справі №1-38/2016 від 20.12.2016 р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-XII визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення.

У рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. Також Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

З огляду на зміст ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-VI, в редакції Закону України від 24.12.2015 р. №911-VIII, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд враховує, що зазначена норма містить посилання на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним щодо умов, норм і порядку пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в Національній поліції. При цьому норма щодо обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців у спеціальному законі визнана неконституційною. Таким чином, Конституційний Суд України визнав неконституційним обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відповідач не повинен застосовувати положення ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» під час призначення пенсії позивачу.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність пенсії ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по не виплаті ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, у розмірі 90 % від грошового забезпечення та провести доплату ОСОБА_1 різниці пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.01.2016 року однією сумою, суд залишає їх без розгляду, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа № 420/3477/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача в частині перерахунку пенсії зі зменшенням з 01.01.2016 року відсоткового розміру пенсії з 90 % на 70%; зобов`язати відповідача перерахувати, виплатити та виплачувати в подальшому пенсійне забезпечення 90 (дев`яносто) відсотків відповідних сум грошового забезпечення, вказаної у довідці ГУМВС України в Одеській області від 01.01.2016 року № 1384 (посадовий оклад 3400.00) з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині перерахунку пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням з 01.01.2016 року відсоткового розміру пенсії з 90% на 70% та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати, виплатити та виплачувати в подальшому пенсійне забезпечення ОСОБА_1 90% відповідних сум грошового забезпечення, вказаної у довідці ГУМВС України в Одеській області від 01.01.2016 року №1384 (посадовий оклад 3400,00 грн.) з урахуванням проведених виплат.

Отже, як встановлено судом, заявлені позовні вимоги, в даній справі, щодо не виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, у розмірі 90 % від грошового забезпечення та провести доплату ОСОБА_1 різниці пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 01.01.2016 року, були предметом розгляду в адміністративній справі № 420/3477/19.

При цьому, позовні вимоги щодо зобов`язання Управління здійснювати виплату пенсії пощивачу з 01.01.2016 року в конктерному розмірі 44734,48 гривень, не підлягають задоволенню, оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та його правонаступників здійснювати в подальшому нарахування, перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, у розмірі 90 %, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Враховуючи, що права позивача у частині виплати перерахованого розміру пенсії, на виконання даного рішення суду, відповідачем не порушувалися в частині обмеження розміру перерахованих сум, належних до виплати позивачу, то суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

З огляду на це, суд дійшов висновку про відмову в частині вказаних позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір».

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись статтями 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження максимальним розміром в 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність пенсії ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.