Справа № 520/12388/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 р. Справа № 520/12388/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 (суддя Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 05.12.19) по справі № 520/12388/19

за позовом ОСОБА_2

до Приватного виконавця Цимбала Сергія Володимировича третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця Цимбал Сергія Володимировича, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.10.2019 року приватного виконавця Цимбала С.В. у виконавчому провадженні №59450429.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що позивач є пенсіонеркою та дитиною Війни. 13 листопада 2019 року, при отриманні пенсії, позивачу стало відомо, що з її пенсії утримуються грошові кошти. 18.11.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області на адвокатський запит представника позивача було надано копію Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.10.2019 р. приватного виконавця Цимбала С.В. у виконавчому провадженні №59450429. За змістом вказаної постанови, приватний виконавець Цимбал С.В. нібито примусово виконав ухвалу Київського районного суду м. Харкова №640/12100/19 від 24.06.2019 р. внаслідок чого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області або відповідним районним Управлінням ПФУ м. Харкова має здійснюватися відрахування із пенсії позивача в розмірі 20% для відшкодування основної винагороди приватного виконавця в розмірі 8346,00 гри, а також витрат на проведення виконавчих дій - 500,00 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах, і підлягає скасуванню. З огляду на викладене позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.10.2019 року приватного виконавця Цимбала С.В. у виконавчому провадженні №59450429.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 року та прийняти нове, яким закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що в провадженні приватного виконавця Цимбала Сергія Володимировича перебуває виконавче провадження ВП №59450429 з виконання ухвали №640/12100/19, виданої 24.06.2019 року Київським районним судом м. Харкова, про заборону ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчиняти певні дії та зупинити будівництво та реконструкцію балкону за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

03.07.2019 року, керуючись положенням ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", приватним виконавцем на підставі заяви стягувача була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59450429.

03.07.2019 року, керуючись ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець направив рекомендованою кореспонденцією постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання на адресу боржника: АДРЕСА_1 .

З наданих позивачем доказів вбачається, що 04.07.2019 року позивачем отримано вказане поштове відправлення та відповідно, отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59450429. Вказаний факт підтверджується копією відстеження вручення поштового відправлення та копією конверта.

З копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 16.07.2019 року, 20.08.2019 року, 19.09.2019 року та 17.10.2019 року приватний виконавець з метою довести резолютивну частину ухвали №640/12100/19, виданої 24.06.2019 Київським районним судом м. Харкова, про заборону ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчиняти певні дії та зупинити будівництво та реконструкцію балкону за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті, виїзджав на адресу боржника: АДРЕСА_1 . Довести до відома боржника резолютивну частину рішення не виявилось можливим в зв`язку з відсутністю боржника, про що складено акти приватного виконавця.

20.08.2019 року керуючись ст.3, ст.27, ч.3 ст.40, ст.45 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

04.10.2019 року, керуючись ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направив на виконання вищевказану постанову до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Не погоджуючись із спірною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.10.2019 року приватного виконавця Цимбала С.В. у виконавчому провадженні №59450429 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Харківським окружним адміністративним судом порушено предметну юрисдикцію, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги та зазначає, що рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає з таких підстав.

Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.5 ч.1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова приватного виконавця прийнята ним не на виконання судового рішення, а на виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 161/8267/17.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що справа правомірно розглянута адміністративним судом, а тому підстав для закриття провадження у справі немає.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 по справі № 520/12388/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко