Справа № 260/602/20
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

скорочена

12 травня 2020 рокум. Ужгород№ 260/602/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Поп Н.В.

за участю:

позивача: Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури ,-Шерстяних О.

відповідача: Середнянська селищна рада Ужгородського району - представник не зявився

третьої особи: Середнянський дошкільний навчальний заклад "Сонечко" (ясла-дитсадок) загального розвитку Середнянської селищної ради - представник не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури до Середнянська селищна рада Ужгородського району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Середнянської селищної ради Ужгородського району, третя особа: Середнянський дошкільний навчальний заклад "Сонечко" (ясла-дитсадок) загального розвитку Середнянської селищної ради, яким просить:

1.Відкрити провадження у справі та вирішити питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

2.Визнати протиправною бездіяльність Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області щодо невирішення питання про звільнення від плати за харчування у дошкільних навчальних закладах дітей- сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з інвалідністю, дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

3.Зобов`язати Середнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області розглянути, у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання про внесення змін до рішення Середнянської селищної ради №133 від 17.12.2019 «Про селищний бюджет на 2020 рік» в частині включення до нього положень щодо звільнення від плати за харчування у дошкільному навчальному закладі, який знаходив на території Середнянської селищної ради, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з інвалідністю, дітей із сімей, які отримують допомогу, відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

4. Стягнути з Відповідача на користь прокуратури Закарпатської області витрати, пов язані зі сплатою судового збору.

5.Про дату і час розгляду справи повідомити сторони, Ужгородську місцеву прокуратуру та прокуратуру Закарпатської області якою забезпечуватиметься участь у справі.

Даний спір виник з приводу застосування відповідачем норм Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та ст.35 Закону України «Про дошкільну освіту» при затвердженні бюджету селища міського типу Середнє на 2020 рік та невирішення питання щодо звільнення від плати за харчування у дошкільних навчальних закладах дітей- сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, дітей з інвалідністю, дітей із сімей, які отримують допомогу. Підставами позову, Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури вказує те, що п.11 рішення Середнянської селищної ради №133 від 17.12.2019р. «Про селищний бюджет на 2020 рік» не повною мірою відповідає приписам ст.35 Закону України «Про дошкільну освіту» та ст.19 Закону України «Про охорону дитинства».

31 березня 2020 року від представника відповідача надійшла заява про залишення даного адміністративного позову без розгляду.

Вказана заява мотивована тим, що з відомостей, про які зазначає у позові позивач, а саме відомості дошкільного закладу станом на 12.04.2019р. , інформації Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації від 15.04.2019р.,де зазначено, що на обліку в такої служби перебуває 17 дітей, позбавлених батьківського піклування та 6 дітей-сиріт, які є мешканцями селища Середнє, а також доданих позивачем доказів, не підтверджується, що на день виникнення спірних правовідносин в дошкільному закладі навчаються або діти-сироти, або діти позбавлені батьківського піклування, будь-яких інших осіб, права яких могли бути або були порушені діями чи бездіяльністю відповідача.При цьому, діюче законодавство передбачає можливість звернення до суду тільки за захистом порушених прав або охоронюваного законом інтересу, тобто наявність такого суб`єктивного права, а також факт порушення такого права.

В обґрунтування права прокурора на подання такого позову, в позовній заяві міститься покликання на п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, згідно якої в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, зазначає, що у спірних правовідносинах мова йде про захист прав конкретних осіб, а саме дітей, які проживають на території селища Середнє Ужгородського району, а більше того, дітей, які є вихованцями дошкільного закладу «Сонечко», а не про інтерес держави, як потребу у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Вказане означає, що в цьому випадку правом на звернення до суду для захисту прав дітей (наділені батьки (чи особи, які їх замінюють), або прокурор в інтересах громадянина, але не прокурор в інтересах держави. Правомірність поведінки чи рішення відповідача, зокрема і з мотивів, наведених прокурором, може бути перевірено за позовом належного позивача.

Відповідач вважає, що прокурор не довів, що Середнянська селищна рада не здійснює захист інтересів держави чи здійснює його неналежно, а отже, і не довів підстав представництва, адже відповідно до змісту позовних вимог, позивачем не наведено та не доведено, що хоча б одна особа (дитина) в дошкільному закладі позбавлена реалізації гарантованих їй соціальних прав, зокрема гарантованих пільг по харчуванню. Жодних таких обставин позовна заява не містить, отож, на думку відповідача, такі факти не підтверджені жодними належними доказами у справі.

На підставі наведеного, просить суд позовну заяву залишити без розгляду, відповідно до п.7 ч.1 ст.240 КАС України.

08 квітня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на даний адміністративний позов, відповідно до якого вважає позовну заяву безпідставною та необгрунтованою з підстав аналогічних, що зазначені в заяві про залишення адміністративного позову без розгляду. Просить відмовити у задоволенні позову.

09 квітня 2020 року, від позивача надійшли письмові заперечення на заяву про залишення адміністративного позову без розгляду, в яких зазначено, що доводи відповідача, які наведені ним в заяві про залишення адміністративного позову без розгляду, не спростовують обставин, наведених прокурором у позовній заяві, доказів, долучених до позову, та є необгрунтованими з урахуванням наступного. Зазначає, що бездіяльність органу місцевого самоврядування в особі Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області щодо не включення до рішення даної селищної ради від 17.12.2019 «Про селищний бюджет на 2020 рік» вимог про забезпечення безкоштовним харчуванням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з інвалідністю, дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», призвела до порушення інтересів держави у сфері охорони дитинства. Наведене проявляється у незабезпеченні згаданою вище селищною радою належної організації харчування дітей у закладах освіти, які належать територіальній громаді. Зважаючи на те, що саме Середнянська селищна рада, уповноважена на захист законних інтересів держави у сфері охорони дитинства, належним чином не здійснює свої обов`язки та виступає відповідачем у справі. У свою чергу орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах щодо зобов`язання органів місцевого самоврядування вчинити дії, відсутній. Отже, прокурор звертається до суду як самостійний позивач, відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Підсумовуючи все вищезазначене зауважує на тому, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у встановленні законності при вирішенні соціально вагомого питання у сфері охорони дитинства. Враховуючи наведене, а також те, що доводи відповідача, викладені у заяві про залишення позову без розгляду, є необгрунтованими, не спростовують обставин та доказів, якими підтверджено правомірність вимог прокурора просить даний позов задовольнити у повному обсязі.

27 квітня 2020 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив на даний адміністративний позов, відповідно до якого позивач не погоджується з позицією відповідача наведеною у відзиві з підстав аналогічних викладених у письмових заперечення на заяву про залишення адміністративного позову без розгляду.

12 травня 2020 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення на пояснення позивача від 08 квітня 2020 року щодо залишення даного адміністративного позову без розгляду, в яких зазначає, що звільнення певних категорій осіб від плати за харчування дітей та забезпечення безкоштовним харчуванням певних категорій дітей, здійснюється органом місцевого самоврядування в силу вимог закону, шляхом прийняття індивідуальних рішень після надання визначних законодавством документів та із врахуванням сукупного доходу на кожного члена сім`ї як це передбачено пунктом 5 статті 35 ЗУ «Про дошкільну освіту». Оскільки таких заяв на розгляд відповідача у встановленому порядку не подавалось, а тому останнім не були порушені чи невиконані будь-які вимоги зазначених вище нормативних актів. Тому доводи позивача про наявність таких фактів, без їх належного підтвердження, на думку відповідача є необгрунтованими.

Звертає увагу суду на той факт, що обґрунтовуючи достатність правових підстав для звернення з даним позовом до суду, з метою захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства, Позивач у запереченні від 08.04.2020 року, посилається на правові позиції Верховного суду які викладені у постановах від 15.10.2019 року у справі.№840/3894/17, від 23.12.2019 року у справі №320/1269/19 та від 27.02.2019 року у справі №804/4583/18. З аналізу змісту вищевказаних постанов, які винесені за результатом касаційного розгляду справ ( за №810/3894/17, №320/1269/19, №804/4583/18) та характеру спірних правовідносин вважає, що посилання Позивача на дані постанови є безпідставним. Наведені правові позиції, на які посилається Позивач, обґрунтовуючи підстави для представництва інтересів держави, що викладені у вищенаведених постановах Верховного суду, стосуються зовсім інших правовідносин та жодним чином не відносяться до даної справи, а тому не підлягають застосуванню судом при вирішення цього спору. Відтак просить заяву Середнянської селищної ради про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на розгляді справи по суті і просив суд відмовити у задоволенні заяви про залишення даного адміністративного позову без розгляду.

Представник відповідача в дане судове засідання не зявився, про дату час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Однак, 12 травня 2020 року від представника відповідача адвоката Маркусь М.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з карантиними заходами, у звязку з відсутністю транспортного сполучення, а також для подання нових доказів.

Згідно доданої до відзиву довіреності від 02.12.2019 року Середнянський селищний голова уповноважив представляти інтереси Середнянської селищної ради чотирьох адвокатів, в тому числі і Маркусь І. М.І., які згідно інформації із Єдиного Реєстру адвокатів України здійснюють свою діяльність в АДРЕСА_1 , літ 6, кв.6 , що спростовує посилання адвоката Маркусь І.М. на відсутність транспортного сполучення, а явка Середнянського селищного голови в судове засідання обовязковою не визнавалася.

Стосовно подання нових доказів, то суд зауважує, що в спрощеному провадженні такі подаються до початку розгляду справи по суті. Крім того, суд констатує, що сторони скористалися своїм право подати всі заяви по суті справи.

В даній справі спрощене провадження було відкрито 16 березня 2020 року з викликом сторін на 09 квітня 2020 року на 15-30 годин. Адвокат Маркусь М. подав 09 квітня 2020 року о 15-54 електронними засобами звязку клопотання про відкладення судового засідання у звязку з карантиними заходами, відсутністю транспортного сполучення, а також для подання нових доказів. Представник позивача в судове засідання 09 квітня 2020 року і суд відклав судове засідання на 12 травня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 р. № 343 послаблено карантинні заходи і надано дозвіл на здійснення діяльності, в тому числі адвокатами.

Відповідно до вимог статті 258 КАСУ суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевказані обставини суд констатує, що клопотання представника відповідача - адвоката Маркусь М. є необгрунтованим, причини неявки суд вважає неповажними та такими, що свідчать про затягування судового розгляду та зловживання процесуальними правами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд приходить до наступного висновку .

Мотиви суду та норми права , які підлягають застосуванню.

Відповідно до статті 5 КАСУ до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 5 ч.1 ст. 19 КАСУ встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Стаття 131-1 Конституції України визначає, що в Україні діє прокуратура, яка серед іншого здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються , зокрема, функція представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України;

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави,у випадках та порядку, встановлених законом.

2. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

3. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

4. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

У справі за позовом Заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури до Середнянська селищна рада Ужгородського району предметом позову є аналогічні вимоги; про порушення прав конкретних осіб- батьків або їх дітей в позовній заяві та матеріалах не зазначено.

Згідно ст.35 Закону України "Про дошкільну освіту" організація та відповідальність за харчування дітей у державних і комунальних закладах дошкільної освіти покладаються на Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, районні державні адміністрації, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані заклади дошкільної освіти, органи місцевого самоврядування, а також на керівників закладів дошкільної освіти.

Контроль і державний нагляд за якістю харчування у закладах дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності покладаються на засновників цих закладів, відповідні органи управління охорони здоров`я та відповідні органи управління освітою.

Батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному закладі дошкільної освіти у розмірах, визначених органами місцевого самоврядування або відповідними органами управління.

Пільгові умови оплати харчування дітей у закладах дошкільної освіти для багатодітних та малозабезпечених сімей та інших категорій, які потребують соціальної підтримки, надаються за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету.

Від плати за харчування дитини звільняються батьки або особи, які їх замінюють, у сім`ях, у яких сукупний дохід на кожного члена сім`ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку встановлюється законом про Державний бюджет України для визначення права на звільнення від плати за харчування дитини у державних і комунальних закладах дошкільної освіти. За харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, плата не справляється.

Органи місцевого самоврядування та місцеві органи виконавчої влади забезпечують безкоштовним харчуванням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з інвалідністю, дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", які навчаються у державних і комунальних закладах дошкільної освіти.

Контроль і державний нагляд за якістю харчування у закладах дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності покладаються на засновників цих закладів, відповідні органи управління охорони здоров`я та відповідні органи управління освітою.

В даному випадку законодавцем встановлено імперативну норму, якою діти-сироти, діти позбавлені батьківського піклування за харчування не платять, а отже додаткових рішень на підтвердження цього законом не вимагається, а рішення відповідних самоврядних та державних органів приймаються на реалізацію положення абз.2 ч.5 ст.35 Закону України "Про дошкільну освіту" .

Дана позиція суду узгоджується з висновками, зробленими Верховним Судом 04.02.2019 року у справі № 812/464/18 за позовом Заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до суду з адміністративним позовом до Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області у сфері забезпечення прав дітей із сімей, у яких сукупний дохід на кожного члена сім`ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), на безоплатне харчування в комунальних дошкільних навчальних закладах;

- зобов`язати Біловодську селищну раду Біловодського району Луганської області розглянути у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання про внесення змін до рішення Біловодської селищної ради № 4/52 від 22 грудня 2017 року «Про організацію харчування дітей в закладах дошкільної освіти Біловодського району на 2018 рік» в частині вирішення питання щодо звільнення від сплати за харчування дітей із сімей, у яких сукупний дохід на кожного члена сім`ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), як передбачено п. 5 ст. 35 Закону України «Про дошкільну освіту».

Верховний Суд в даній справі констатував наступне:

-У позовній заяві прокурор посилається на порушення у спірних правовідносинах положень Закону України «Про охорону дитинства» щодо пільгового забезпечення дітей харчуванням, оскільки рішення Біловодської селищної ради № 4/52 від 22 грудня 2017 року «Про організацію харчування дітей в закладах дошкільної освіти Біловодського району на 2018 рік» порушує право на звільнення від плати за харчування дітей із сімей, у яких сукупний дохід на кожного члена сім`ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Проте, суд зазначає, що у спірних правовідносинах мова йде про захист прав конкретних осіб, а саме дітей Біловодського району Луганської області, але не про інтерес держави, як потребу у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Вказане означає, що правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що в цьому випадку правом на звернення до суду для захисту прав дітей наділені батьки (чи особи, які їх замінюють), або прокурор в інтересах громадянина, але не прокурор в інтересах держави.

У відповідності до ст.13 ЗУ "Про судоустрій статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Посилання позивача на практику Верховного Суду у справах № 810/3894/17, 320/1269/19 є помилковим , оскільки предметом позову та обставини справи у даних справах є іншими. В обох справах вимоги прокурор просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність органу місцевого самоврядування у незатвердженні планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою та зобов`язати відповідача розробити та затвердити план технічної інвентаризації та паспортизації дитячого майданчика, що знаходиться на балансі сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано бездіяльністю відповідача з питання забезпечення проведення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації дитячих майданчиків, ігрових споруд як елементів благоустрою.

Так, у справі 320/1269/19 Верховний Суд констатував:

п.24.У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів» в частині ухилення сільською радою від затвердження плану інвентаризації та паспортизації таких об`єктів благоустрою як дитячі майданчики, які знаходяться на балансі відповідача, що призводить до безконтрольності за технічним станом елементів дитячих майданчиків, спортивного обладнання, ігрових споруд та тренажерів, що може завдати тяжких наслідків здоров`ю дітей та порушує інтереси держави у сфері охорони дитинства.

25. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Проте нормативний акт, який затверджував би порядок проведення контролю у сфері благоустрою місцевими державними адміністраціями відсутній, тому у таких органах виконавчої влади відсутня можливість на законних підставах проводити будь-які перевірки, за результатами чого складати акти перевірок, вимагати усунення порушень вимог законодавства тощо.

п.33 Зважаючи на законодавчу неврегульованість порядку здійснення державного контролю у сфері благоустрою населених пунктів місцевими державними адміністраціями та відсутність органу державної влади, який би мав контролюючі функції по відношенню до органів місцевого самоврядування, судова колегія Верховного Суду вважає, що у цій справі наявний виключний випадок для захисту публічного порядку у сфері гарантування безпечних умов для проведення дітьми свого дозвілля, за якого прокурор може представляти інтереси держави в суді самостійно в якості позивача.

34. З урахуванням викладеного, Верховний Суд приходить до висновку, що у цій справі прокурор наділений процесуальною дієздатністю на звернення до суду з відповідним позовом.

Статтею 53 КАСУ встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

4. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

5. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно ч.3 статті 43 КАСУ здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Судом під час судового розгляду та з врахуванням аналізу законодавства та судової практики встановлено, що прокурор в даному випадку немає підстав для звернення з позовом, зазначаючи про звернення в інтересах держави, у звязку з чим підлягає застосуванню п.1 ч.1 ст. 240 КАСУ , а саме: суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Керуючись статтями 240, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури до Середнянська селищна рада Ужгородського району, третя особа: Середнянскьий дошкільний навчальний заклад "Сонечко" загального розвитку Середнянської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адмінсуду через Закарпатський окружний адмінсуд протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 15 травня 2020 року.