Справа № 460/2583/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2583/19 пров. № А/857/4281/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Іщук Л. П.;

за участю секретаря судового засідання - Смолинця А.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року в справі № 460/2583/19 (головуючий суддя Щербаков В. В., м. Рівне, повний текст рішення складено 02 березня 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2019 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 915 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 06 вересня 2019 року, яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності є незаконним, прийнятим відповідачем передчасно та без дотримання вимог законодавства, так як до винесення вироку в рамках кримінального провадження протокол допиту свідка не може вважатися належним доказом вчинення особою кримінального правопорушення у справі про скасування рішень про застосування до цієї особи дисциплінарного стягнення, що розглядається за правилами адміністративного судочинства.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 915 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 06 вересня 2019 року в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0052519) зі служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 230 о/с "По особовому складу" від 16 вересня 2019 року в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0052519) зі служби в поліції. Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 17 вересня 2019 року. Постановлено стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 99155,16 грн. Постановлено стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Рівненській області судові витрати, а саме - витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 10000,00 грн. Рішення суду в частини поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 17 вересня 2019 року та присудження середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 19068,30 грн. постановлено виконати негайно.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції у Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, вказано, що за результатами зібраних матеріалів під час проведення службового розслідування встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п.п. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1. 2 ч. 3 ст. 1 , п.п. 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIIІ, Присяги поліцейського, п. 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.1 1.2016 № 1179, ст. 22, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання корупції", а також своєї посадової інструкції, що й стало підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Позивач та його представник, в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги заперечили та просять відмовити в її задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить задовольнити таку в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та вказав, що для звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення недостатньо одного факту відкриття кримінального провадження, а необхідним є підтвердження службовим розслідуванням відповідних обставин, повідомлення ж про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого їй за провину діяння може бути змінена. Тому, звільнення зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення - не пов`язаного із кримінально-правовою кваліфікацією тих самих дій, які водночас стали підставою для службового розслідування і кримінального провадження, є неправомірними та такими, що суперечить чинному законодавству.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді заступника начальника Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з березня 2017 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 230 о/с "По особовому складу" від 16 вересня 2019 року його було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення). Підставою для видання вказаного наказу слугував наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 915 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 06 вересня 2019 року, яким ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з поліції.

У наказі №915 вказано, що 07.08.2019 року о 19.20 неподалік магазину " Меркурій ", що по вул . Перемоги, 32 у м. Вараш Рівненської області , капітан поліції ОСОБА_1 був затриманий співробітниками УСБУ в Рівненській області, Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому та ГПУ, в рамках розслідування кримінального провадження № 0000631 від 30.07.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України безпосередньо під час отримання від гр. ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 39 000,00 грн.

У подальшому, 08.08.2019 капітану поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 (Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) КК України.

У висновку службового розслідування встановлено, що надзвичайна подія стала можливою, насамперед, внаслідок особистих негативних якостей, недисциплінованості та безвідповідальності капітана поліції ОСОБА_1 , недотримання ним вимог Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про запобігання корупції", Присяги поліцейського, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, антикорупційного законодавства, а також ігнорування ним вимог керівництва, Національної поліції України та ГУНП.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 2 Закону України "Про Національну поліцію" регламентовано, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Із змісту ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ч.1 ст.64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Частиною 1 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Закон України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" набрав чинності 7 жовтня 2018 року.

Частиною 1 ст.1 Дисциплінарного статуту передбачено поняття "службова дисципліна" як дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.2 даної статті службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Визначення дисциплінарного проступку міститься у ст.2 Дисциплінарного статуту та означає невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Із змісту ст.5 Дисциплінарного статуту видно, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

За змістом ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, серед іншого: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють тощо.

В п.1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Тобто, законодавець висуває підвищенні вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції , а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Так, згідно з пп.6, 10 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Так, у першому випадку рішення про звільнення поліцейського із служби в Національній поліції приймається на підставі висновку службового розслідування, а в другому випадку - на підставі обвинувального вироку суду, що набрав законної сили.

За змістом ст.17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) як джерело права.

Відповідно до п.2 ст.6 Конвенції, положенням якого узгоджується із ст.62 Конституції України, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 покладеним в основу позовної заяви про необґрунтованість та протиправність оскаржуваних наказів з огляду на відсутність судового рішення (вироку), яким би підтверджувались обставини, що ставляться йому в провину, колегія суддів зазначає, хоча вказані накази і винесені на підставі відомостей, наявних у матеріалах відповідного кримінального провадження, розпочатого відносно позивача, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Так, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII).

Колегія суддів звертає увагу що Закон України "Про Національну поліцію" виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у ст.12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Адміністративний суд у силу вимог ч.3 ст.2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Суб`єкт владних повноважень, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, доводи ОСОБА_1 про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке би підтверджувало факт учинення ним діяння, що ставиться йому в провину, є безпідставними.

Таким чином, із аналізу 1, 2 Дисциплінарного статуту видно, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що Головне управління Національної поліції у Рівненській області як суб`єкт владних повноважень правомірно та обґрунтовано притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини чи інших підстав в діях позивача щодо вчиненого, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Дисциплінарний статут не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це, в свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Покликання позивача та його представника щодо необхідності застосування до спірних правовідносин принципу презумпції невинуватості, то колегія суддів зазначає, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто ні відповідачем, ні судом першої інстанції в межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку, позивачем вчинений проступок, який проявився у порушенні статті 1, 2, 3 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, присяги працівника поліції, правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179.

Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, а встановлення вини позивача у скоєнні злочину є компетенцією кримінального суду.

Разом з тим, реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду, а наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

При цьому, апеляційний суд враховує встановлені службовим розслідуванням обставин, щодо порушення ОСОБА_1 вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про запобігання корупції", наказу МВС України "Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських від 09.11.2016 р. № 1179 що є самостійною та достатньою підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. В діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку та обраний вид дисциплінарного стягнення відповідач обрав обґрунтовано, з врахуванням обставин у справі, що не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносинах суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки апеляційного суду узгоджується з правовою позицією яка викладена Верховним Судом в постановах від 02.10.2018 р. у справі 815/4463, від 29.10.2018 р. № 826/17433/16, від 10.04.2019 р. у справі № 802/1150/17-а.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області - задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року в справі № 460/2583/19 - скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 13 травня 2020 року.