Справа № 560/3433/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3433/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

13 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 16.09.2018; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 16.09.2018, зі встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) місяця, визначеного військовою частиною НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1 , який був встановлений до 01.01.2016.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що протягом 2016-2018 років у межах наявного фінансового ресурсу у Міноборони України не було можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ. Крім того, розрахунок при звільненні з військовослужбовцем проводиться до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, тому вимоги, що стосуються виплати грошового забезпечення, повинні висуватися до видачі наказу про виключення зі списків особового складу та зняття з усіх видів забезпечення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ (по особовому складу) від 11.09.2018 №500 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". На момент звільнення вислуга років у Збройних Силах України становить 28 календарних років.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №217 від 17.09.2018 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.

24.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому суму індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день виключення із списків особового складу - 16.09.2018.

Листом від 16.09.2019 №350/485/60/1392 відповідач повідомив позивача про те, що протягом 2016-2017 років бюджетні асигнування виділялись виключно на забезпечення основних соціальних гарантій (ст.17 Закону України "Про державні соціальні стандарти державні соціальні гарантії"). Індексація не відноситься до основних соціальних гарантій, а є складовою інших державних соціальних гарантій. На виконання вищезазначених нормативних документів індексація грошового забезпечення військовослужбовцям в 2016-2017 роках не нараховувалась. Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року №13700/з та від 08.08.2017 року №78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в поточному році за попередні періоди немає. Нарахувати та виплатити індексацію за період 2016-2018 років військова частина не має підстав.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплатити індексації грошового забезпечення протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для ненарахування індексації заробітної плати і не впливає на наявність у позивача права на її нарахування та виплату.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Відповідно до ч. 2ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку №1078).

Згідно з п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Судом встановлено, що в листі від 16.09.2019 №350/485/60/1392 року відповідач не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону №1282-ХІІ для проведення індексації. Відповідач зазначає лише про те, що протягом 2016-2017 років фінансування індексації грошового забезпечення передбачене не було, тому за вказаний період індексація грошового забезпечення не нараховувалася.

Водночас, відсутність фінансування не звільняє відповідача від обов`язку нарахувати індексацію грошового забезпечення за наявності підстав, встановлених законом.

При цьому доводи відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, є необґрунтованими, оскільки ч.6 ст.5 Закону №1282-XII, на яку посилається відповідач, не обмежує проведення передбачених чинним законодавством України виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 липня 2019 року в справі № №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17 та від 23 жовтня 2019 року у справі №825/1832/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в порушення вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 відповідач протиправно не виплачував ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 16.09.2018.

Крім того, відповідно до абз. 1, 3 п.242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та п.1 Розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам обов`язок щодо проведення повного розрахунку з військовослужбовцем, який звільняється, покладається на відповідну військову частину.

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, на момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби і виключення його зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 16.09.2018 позивачу виплачені не були.

Тобто, в порушення вказаних вище положень чинного законодавства України Військова частина НОМЕР_1 не забезпечила повний розрахунок з позивачем на день його звільнення та виключення зі списків особового складу, тому у зв`язку з відмовою виплатити належні суми індексації грошового забезпечення у ОСОБА_1 виникло право звернутися до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що вимоги щодо виплати грошового забезпечення повинні висуватися до видачі наказу про виключення зі списків особового складу та зняття з усіх видів забезпечення, суперечать положенням чинного законодавства, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 травня 2020 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Мацький Є.М.