Справа № 240/1524/20
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

13 травня 2020 року м. Житомир справа № 240/1524/20

категорія 104030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Панкеєва В.А., розглянувши питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріусу Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Наталії Іванівни про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. зняти заборону з об`єктів нерухомого майна, відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду від 13.09.2018 - про припинення іпотеки згідно договору іпотеки №09.08/007/101/08-С.від 11.03.2008.

Ухвалою суду від 18.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

09 квітня 2020 року від приватного нотаріуса ОСОБА_2 надійшов лист в якому вказано, що у рішенні Бердичівського районного суду 13.09.2018 не має інформації щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна, наданого в іпотеку згідно договору іпотеки, посвідченого відповідачем 11.03.2008. У зв`язку з вказаним, відсутні підстави у приватного нотаріуса для здійснення зняття такої заборони. Розгляд справи відповідач просить провести без її участі (а.с.35).

Довідкою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у зв`язку із поверненням від позивача поштового відправлення із відміткою "через не запит" та неявкою до суду, судове засідання, призначене на 13.04.2020 по справі №240/1524/20 відкладено на 13.05.2020 о 12:30 год.

13 травня 2020 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з карантинними заходами, вжитими Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та вчасно про, що свідчить рекомендоване повідомлення про одержавння судової повістки.

З поданих матеріалів справи встановлено, що між сторонами існує спір про право з огляду на наступне.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 31.10.2019 звернувся до відповідача із заявою про припинення іпотеки за Договором Іпотеки №09.08/007/101/08-С. від 11.03.2008 на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду від 13.09.2018, яке набрало законної сили, про визнання припиненою іпотеки за вказаним договором. Проте отримав відмову, яку вважає протиправною.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 13.09.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства " Кредитпромбанк", Нестерчука В.М., Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області , третя особа - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про внесення змін до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек задоволено частково.

Визнано припиненою іпотеку згідно іпотечного договору № 09.08/007/І01/08-С, укладеного 11.03.2008 між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н.І. в частині об`єкту обтяження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на : будівлю лазні (літера Б-1, загальна площа 132,1 кв.м.), будівлю котельні (літера Й-1, загальна площа 93,2 кв.м.), будівлю вбиральні (літера Н-1, загальна площа 7,6 кв.м.), будівлю піднавісу (літера В-1, загальна площа 1308,0 кв.м.), будівлю їдальні (літера Г-1, загальна площа 150,3 кв.м.), будівлю магазину (літера Ж-1, загальна площа 61,1 кв.м.), будівлю мийки ( літера Л-1, загальна площа 15,7 кв.м.), будівлю комори ( літера К-1, загальна площа 15.4 кв.м.), будівлю майстерні ( літера Є-1, загальна площа 1023,0 кв.м.), будівлю прохідної ( літера А-1, загальна площа 18,5 кв.м.).

Внесено зміни до Реєстру прав власності на нерухоме майно в частині об`єкту права власності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_3 , а саме змінено "Тип майна" - 11 будівель та споруд на " башта № 7".

Внесено зміни до Державного реєстру іпотек в частині об`єкту обтяження розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_3 , а саме змінити "Об`єкт обтяження" - інше 11 будівель та споруд на " башта № 7".

Дане рішення набрало законної сили 21 січня 2019 року.

Рішенням встановлено, що позивач відповідно до прилюдних торгів, які відбулися 17.04.2013, за наслідком реалізації предмета іпотеки став власником нежитлового комплексу будівель і споруд, розташованого за вказаною адресою. Дане право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що ОСОБА_1 видані відповідні свідоцтва про право власності на зазначені об`єкти нерухомості приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу.

Суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що спір у справі не є публічно-правовим, а тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідним судом.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

У п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Так, у постанові від 18.09.2019 у справі №826/27734/15 Велика Палата Верховного Суду висловила свою правову позицію щодо правил розмежування предметної юрисдикції, а також критеріїв, які при цьому потрібно враховувати.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 №1618-IV (далі - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом ч.1 ст.177 Цивільного кодексу України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

З огляду на наведене, позовні вимоги про зняття заборони з об`єктів нерухомого майна на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду від 13.09.2018 про визнання припиненою іпотеки не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки такі вимоги спрямовані на відновлення майнового стану, на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним та цивільним процесуальним законодавством.

На підставі ст.17 КАС України адміністративний суд не може розглядати спори щодо визнання за особою права власності, оскільки такі спори відносяться до приватно-правових.

Згідно з п.1 ч.1 ст.239 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Нормами ч.2 ст.239 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На виконання ч.1 ст.239 КАС України суд роз`яснює позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підсудний місцевому загальному суду визначеному положенням ЦПК України - Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області.

З огляду на наведені обставини справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у зв`язку тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі № 240/1524/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Наталії Іванівни про зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесений до юрисдикції загального суду у порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва