Справа № 280/1182/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
15 травня 2020 року Справа № 280/1182/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер відсутній)

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 певного періоду роботи, а саме з січня 2007 року по квітень 2009 року, що становить 2 роки 3 місяці 10 днів, на посаді «стрілець» у військовій частині НОМЕР_2 с. Новобогданівка, Мелітопольського району Запорізької області, у якій працював з 05 січня 2006 по 11 квітня 2009 року.

Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 20 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 23 березня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 13 квітня 2019 року він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та одержує пенсію за віком. Яку призначено на підставі заяви та доданих до неї усіх необхідних документів для обчислення страхового (трудового) стажу. Однак, з розрахунку його стажу вбачається, що відповідачем не включено період роботи з 2007 року по 2009 роки у Військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , у якій він працював з 05 січня 2006 року по 11 квітня 2009 року. 19 грудня 2019 року позивач звернувся із заявою про зарахування страхового стажу період роботи з 2007 року по 2009 рік, однак на його звернення, відповіддю роз`яснено порядок призначення пенсії, які унеможливлюють зарахування страхового стажу період роботи з 2007 року по 2009 рік. Не погоджуючись з відмовою зарахування до страхового стажу період роботи з 2007 року по 2009 рік в ВЧ НОМЕР_2 , просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач подав до суду заяву (вх.№16502 від 08 квітня 2020 року), в які просив розглянути справу в спрощеному позовному провадженні.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№16819 від 09 квітня 2020 року), відповідно до якого зазначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до трудового стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01 січня 2014 року), зараховувались до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом. Згідно записів трудової книжки позивача та довідки Галузевого державного архіву МО України від 13 вересня 2019 року №179/1/13860 він працював в військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , з 05 січня 2006 року по 11 квітня 2009 року. Але згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про страховий стаж (сплату страхових внесків) за період з січня 2007 року по квітень 2009 року відсутні, тому зазначений період, згідно вимог вищезазначеного законодавства, до страхового стажу Позивача не зараховано.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії разом з усіма необхідними документами для обчислення страхового (трудового) стажу.

13 квітня 2019 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне стахування» та позивач дізнавшись з розрахунку його трудового стажу, що не включено період роботи з 2007 року по 2009 рік у Військовій частині НОМЕР_2 .

Позивач 19 грудня 2019 року звернувся до відповідача про зарахування до його страхового стажу період роботи з 2007 року по 2009 рік у Військовій частині НОМЕР_2 .

Однак, на його звернення листом від 28 грудня 2019 року №225/М-3 відповідача, повідомлено, що до його страхового стажу включені всі періоди роботи по 26 листопада 2014 року відповідно наданих документів. Для вирішення питання зарахування до страхового стажу період роботи с січня 2007 року по 2009 рік у ВЧ НОМЕР_2 та відповідно врахування для обчислення пенсії заробітної плати за цей період роботи, рекомендовано звернутись до суду.

Позивач не погодившись з відмовою та не врахуванням страхового стажу період роботи з 2007 року по 2009 рік у Військовій частині НОМЕР_2 , звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ІІ відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, суд дійшов висновку, що використання норм Постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Згідно пункту 1.1 Розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993року за № 110 (далі Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 2.6 Розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу (пункт 2.7 Розділу 2 Інструкції).

За приписами пункту 2.8 Розділу 2 Інструкції якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Судом, досліджено трудову книжку ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 від 20 травня 1980 року, з якої вбачається, що наявний запис від 05 січня 2006 року Військової частини НОМЕР_2 про прийняття на роботу стірльцем ІІ класу загону ВОХР на підставі наказу №3 від 05 січня 2006 року та якого звільнено з роботи за ст. 40 п. 1 (у зв`язку із скорочення штатів), про що в трудовій книжці позивача також міститься запис від 11 квітня 2009 року.

Відповідно до архівної довідки від 24 жовтня 2019 року № 9071/03, виданої Міноборони України Галузевий Державний архів Міністерства Оборони України зазначено, що в архівних документах військової частини НОМЕР_2 відображено нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з січня 2006 року по квітнень 2009 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявними доказами, які знаходяться у матеріалах справи, підтверджується стаж роботи ОСОБА_1 в період з січня 2006 року по квітнень 2009 року у військовій частині НОМЕР_2 , отже відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з січня 2006 року по квітнень 2009 року.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, отже суд зазначає, що оскільки протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з січня 2007 року по квітнень 2009 року то слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 певного періоду роботи, а саме з січня 2007 року по квітень 2009 року.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер відсутній) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 певного періоду роботи, а саме з січня 2007 року по квітень 2009 року, що становить 2 роки 3 місяці 10 днів, на посаді «стрілець» у військовій частині НОМЕР_2 с. Новобогданівка, Мелітопольського району Запорізької області, у якій працював з 05 січня 2006 по 11 квітня 2009 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; проживає: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер відсутній) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-6 ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 15 травня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов