Справа № 160/874/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року Справа № 160/874/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому позивач просить:
- визнати неправомірною відмову та протиправними дії Міністерства оборони України, що виявилися у відмові призначити та надати одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 як особі, звільненій з військової служби, яка отримала захворювання, пов`язане захистом Батьківщини, що призвело до часткової (25%) втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- скасувати рішення №124 від 27 вересня 2019 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити позивачу, солдату в запасі ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу, як особі, звільненій з військової служби, яка отримала захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що призвело до часткової (25%) втрати працездатності без встановлення інвалідності.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є учасником бойових дій, у зв`язку з тим, що безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в Донецькій області. Під час виконання бойових завдань він отримав численні захворювання, а саме Свідоцтвом про хворобу встановлено, що вони пов`язані із захистом Батьківщини, тобто виконанням обов`язків військової служби, а також комісія визнала позивача обмежено непридатним до військової служби. Зазначає, що у квітні 2019 він був звільнений з військової служби, у зв`язку із закінченням дії контракту. Внаслідок отриманих захворювань медико-соціальна експертна комісія у серпні 2019 встановила позивачу 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності з 25.06.2019 року. Позивач вважає, що в нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги саме з 26.06.2019 року, як у військовослужбовця, учасника бойових дій, якому встановлена втрата працездатності у розмірі 25%, тому він звернувся до відповідача. Але Міністерством оборони України було відмовлено позивачу у видачі одноразової грошової допомоги, яку він вважає неправомірною, такою, що порушує його законні права та інтереси, тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою суду від 11.02.2020 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
06.03.2020 року третя особа - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав письмові пояснення по суті спору, в яких вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, одноразова грошова допомога виплачується не пізніше ніж через три місяці після звільнення особи з військової служби, а днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Третя особа наголошує, що позивачу 20.08.2019 року первинно було встановлено 25% втрати працездатності, а позивача було звільнено з військової служби 13.04.2019 року. Отже у зв`язку із тим, що між встановленням втрати працездатності та днем звільнення позивача пройшло більше ніж три місяця, третя особа вважає рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом від 27.09.2019 року №124 - правомірним. На підставі вищевказаного, Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки просить суд у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
10.03.2020 року від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав у повному обсязі, зазначив, що документи на одержання одноразової грошової допомоги, в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб, а Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум уповноважена приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України та приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів. Наголошує, що виплата одноразової грошової допомоги у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, призначається не пізніше ніж через три місяця після звільнення з військової служби, але позивача було звільнено з військової служби 13.04.2019 року, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2019 року №88-рс, а відповідно до довідки МСЕК №009928 Серія 12 АЛЛ ступень втрати працездатності 25% було встановлено 20.08.2019 року, тому враховуючи, що між встановленням втрати працездатності та днем звільнення позивача пройшло більше ніж три місяця, відповідач вважає рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом від 27 вересня 2019 року №124 - правомірним. На підставі зазначеного відповідач просить суд у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Станом на 18.05.2020 року до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, у зв`язку з тим, що з 23 червня 2016 року по 12 вересня 2016 року, з 08 жовтня 2016 року по 14 грудня 2016 року, з 24 грудня 2016 року по 18 березня 2017 року, з 19 квітня 2017 року по 06 липня 2017 року, з 04 серпня 2017 року по 06 листопада 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області, що підтверджується довідкою №627 від 20.12.2017 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України.
Також, згідно з довідкою №2073 від 04.06.2019 року, в період з 11.12.2018 року по 13.04.2019 року ОСОБА_1 приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій області, забезпеченні її здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у військовій частині НОМЕР_1 .
Посвідченням серії НОМЕР_3 від 20.02.2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Відповідно до Свідоцтва про хворобу №625, 04.04.2019 року госпітальною військово-лікарняною комісією терапевтичного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону було встановлено, що захворювання ОСОБА_1 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини та на підставі статті 23-в графи ІІ Розкладу хвороб позивач обмежено придатний до військової служби.
Згідно із Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 13.04.2019 №221, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , навідника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону, було звільнено наказом Військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2019 року №88-рс у запас відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підпункт «а» пункту 2 частини 5 (у зв`язку із закінченням строку контракту).
Матеріалами справи підтверджується, що Обласною МСЕК №4 позивачу було видано Довідку серії 12ААА №009928 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, в якій зазначено дату огляду ОСОБА_1 20.08.2019, та встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% (двадцять п`ять %) одноразово з 25.06.19 р., свідоцтво про хворобу №625 від 04.04.2019 року ВЛК клініч.центру Південного регіону. Підстава: акт огляду МСЕК №1188.
З метою отримання одноразової грошової допомоги позивач звернувся до уповноваженого органу відповідача із заявою та відповідними документами, проте, згідно з Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.09.2019 року №124, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: Солдату в запасі ОСОБА_1 (Дніпропетровський ОТЦКСП), якого 13.04.2019 звільнено з військової служби та 20.08.2019 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що сталося 04.04.2019 (довідка МСЕК серія 12ААА №009928 від 20.08.2019).
У Витягу з посиланням на пункт 7 частини 2 статті 16 Закону №2522-VІІІ, зазначено, що заявника звільнено з військової служби 13.04.2019 року, а 20.08.2019 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Враховуючи, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, він звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Так, відповідно до ст.41 Закону №2232-XII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно із ч.1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з п.7 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Відповідно до ч.2 ст.16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
З Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.09.2019 року №124 вбачається, що підставою відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги є те, що ОСОБА_1 було звільнено з військової служби 13.04.2019 року, а 20.08.2019 року йому було встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Суд зазначає, що у Довідці Обласної МСЕК №4 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №009928, лише зазначено дату огляду ОСОБА_1 20.08.2019 року, проте, у п.5 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% (двадцять п`ять %) одноразово з 25.06.2019 року на підставі свідоцтва про хворобу №625 від 04.04.2019 року ВЛК клініч.центру Південного регіону.
Відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону №2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 (у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги) затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Відповідно до п.7 Порядку №975, у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Пунктом 3 Порядку №975 чітко встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи й цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Так зокрема, принцип прийняття рішення, вчинення дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказують законодавчі акти, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.
При прийнятті оскаржуваного рішення, а саме у Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.09.2019 року №124, комісія розглянувши подані документи, не надала оцінку зазначеній у пункті 5 Довідки Обласної МСЕК №4 серії 12ААА №009928 даті встановлення ступеня втрати професійної працездатності позивача у відсотках: 25% одноразово з 25.06.2019 року, у зв`язку з чим відповідачем порушений вищезазначений принцип прийняття рішення обґрунтовано, а відмова в призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_1 викладена в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №124 від 27.09.2019р. підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Разом з тим, за загальним правилом діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійсненних у межах наданих чинним законодавством повноважень. В даному випадку, права позивача порушуються не сукупністю вчинків, а відмовою в призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_1 викладеною у протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №124 від 27.09.2019р., у зв`язку з чим суд вважає необхідним залишити вимоги про визнання протиправними дії без задоволення.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України виплатити позивачу, солдату в запасі ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу, як особі, звільненій з військової служби, яка отримала захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що призвело до часткової (25%) втрати працездатності без встановлення інвалідності, суд залишає їх без задоволення як передчасні з огляду на те, що відповідачем не було надано оцінки по суті даті встановлення ступеня втрати професійної працездатності позивача зазначеній у пункті 5 Довідки Обласної МСЕК №4 серії 12ААА №009928.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Також, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч.1 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати відмову в призначенні одноразової грошової допомоги солдату в запасі ОСОБА_1 викладену в протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №124 від 27.09.2019р.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко