Справа № 527/744/20
Суддя: Олефір А. О.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/744/20
провадження 2-а/527/12/20
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2020 року Глобинський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Олефір А.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Сектору реагування патрульної поліції №2 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області Сіріченка Валерія Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Глобинський відділ поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2020 року до Глобинського районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Сектору реагування патрульної поліції №2 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області Сіріченка Валерія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №316722 від 28 квітня 2020 року.

У своїй заяві позивач зазначив, що вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Оскаржувану постанову вважає незаконною, виходячи з наступного. Так, 28 квітня 2020 року він за вказівкою керівництва СФГ «Златопіль», трактором марки NEWHOLLAND Т7060 д/н НОМЕР_1 з культиватором вирушив на обробку земельних масивів, що розташовані в межах с. Бабичівка, перетнувши дамбу, він був зупинений працівниками поліції. Інспектор Сіріченко В.М. повідомив, що він нібито порушив правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, потім він взяв у нього посвідчення тракториста та пішов до патрульного автомобіля, а після повернення надав йому постанову з вимогою її підписати. Тобто, розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці по суті не здійснювався, йому не були роз`яснені права, не прийнято до уваги його пояснення. Крім того, працівниками поліції не використовувалися жодні сертифіковані засоби вимірювання з метою фіксації підтвердження перевищення допустимих параметрів, не було проведено габаритно-ваговий контроль та відповідні заміри з метою встановлення фактичних розмірів транспортного засобу, тому не зрозуміло з яких підстав інспектор міг встановити ширину культиватора в 2,9 м в дужках без його огляду та заміру, що фактично є його припущенням. Інспектор констатував факт вчинення ним правопорушення шляхом опису частини диспозиції ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, без зазначення конкретного пункту Правил дорожнього руху України, без обґрунтування доказами такого обвинувачення. Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, не підтверджена жодними належними та допустимими доказами. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною.

У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду.

У відповідності до ч. ч.1, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, вивчивши матеріали справи, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, встановив наступне.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №316722 від 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом трактором NEWHOLLAND Т7060, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Устимівка-Шепелівка, буксирував культиватор шириною (2,9 м) без відповідного узгодження з органами Національної поліції, чим порушив п. 22.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Жодних інших доказів, які містять інформацію щодо предмету доказування, сторонами не надано.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», роз`яснено, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Санкція ч. 1 ст. 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» (далі - Закон № 2862-IV) передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (підпункт 2 пункту 2 Порядку № 879).

Згідно із пунктом 12 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

У пункті 13 цього Порядку № 879 зазначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (далі Постанова КМУ № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Відповідно до 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості .

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ст.ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Судом встановлено відсутність доказів, які б містили дані щодо дотримання поліцейським процедури, яка передує винесенню постанови про накладення штрафу за ст. 132-1 КУпПАП, зокрема Порядку № 879 при здійсненні поліцейським габаритно-вагового контролю, взагалі відсутні дані щодо проведення такого контролю, самого вимірювального обладнання та яким чином інспектором без проведення замірів було встановлено перевищення параметрів габаритів трактора марки NEWHOLLAND Т7060 д/н НОМЕР_1 з культиватором.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи заперечення позивача щодо вчинення правопорушення, а також те, що його провину неможливо визнати доведеною, за відсутності доказів щодо проведення габаритно-вагового контролю та належного фіксування правопорушення, всі сумніви згідно конституційного принципу - презумпції невинуватості, тлумачаться на користь позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Приймаючи до уваги викладене те, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 132-1,278,283КУпАП, ст.ст.2,5,9,10,77,90, 241243-246,255 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії БАА №316722 від 28 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.132-1 КУпАП скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження,а у разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Відповідач: інспектор Сектору реагування патрульної поліції №2 Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області Сіріченко Валерій Миколайович(39000, Полтавська область, м. Глобине, вул. Центральна, буд. 189).

Третя особа: Глобинський відділ поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області (39000, Полтавська область, м. Глобине, вул. Центральна, буд. 189).

Суддя А. О. Олефір