Справа № 1.380.2019.005682
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.005682 пров. № А/857/2553/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.005682 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БПП ОЙЛ" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу,-

суддя в 1-й інстанції Брильовський Р.М., час ухвалення рішення 16.01.2020 року, місце ухвалення рішення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 21.01.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БПП Ойл" звернулося із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Львівській області № 1404 від 24.10.2019 Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 25.06.2019 № 3858 із змінами, внесеними наказом від 04.07.2019 № 4082.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що не відповідає вимогам податкового законодавства. Позивач вказує на те, що контролюючим органом не підтверджено наявність високого ступеня ризику щодо платника податків ТОВ "БПП Ойл", що в свою чергу, на думку позивача, виключає необхідність включення підприємства до плану - графіку перевірок на 2019 рік. Крім того, представник позивача наголосив на відсутності критеріїв, які б, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524, слугувати підставою для віднесення підприємства до платників з високим, середнім або незначним ступенем ризику щодо несплати податків або невиконання іншого законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.005682 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що план - графік перевірок на 2019 рік затверджений на рівні ДПС України, а відтак є обов`язковим до виконання всіма підрозділами територіальних органів ДПС. Представник відповідача зазначила, що відповідно до Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524, до плану-графіка в першу чергу включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, обов`язкових платежів. Оскільки відповідно до визначених даним Порядком критеріїв позивач відноситься до платників із високим ступенем ризику, відповідачем правомірно включено підприємство позивача до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2019 рік та винесено оспорюваний наказ на проведення перевірки. Відповідач вважає, що оскаржуваний наказ прийнято на підставі, у межах та у спосіб, що визначений законодавством України, а позовні вимоги позивача такими, що не враховують всіх обставин справи та не базуються на нормах чинного законодавства. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.005682 та прийняти нове рішення, у задоволенні позовних вимог відмовити.

08.05.2020 року та 12.05.2020 року на адресу суду надійшли клопотання представника ГУ ДПС у Львівській області про відкладення розгляду справи, які мотивовані забезпеченням заходів карантину.

При цьому, клопотання сторін про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України на території України карантину з метою запобігання поширення коронавірусної інфекції, на думку апеляційного суду, необхідно відхилити, оскільки відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів

Крім того, виходячи з положень ч. 4 ст. 196 КАС України присутність осіб, які беруть участь у справі, є не обов`язковою та судом така обов`язковою не визнавалася, а відкладення справи, призведе до необґрунтованого затягування апеляційного розгляду, коли таку може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та наданих письмових пояснень відповідача викладених у відзиві на апеляційну скаргу та апеляційній скарзі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що надана контролюючим органом Інформаційно-аналітична довідка щодо діяльності підприємства також не підписана і не затверджена відповідальною посадовою особою, не містить періоду, за який така складена, за якими методиками вираховувався ступінь ризику та на підставі яких даних інформація відображена в довідці.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено, що цей показник є нижчим від середнього рівня по відповідній галузі, не вказано, яка саме галузь була взята до уваги та не зазначено, яким саме чином були визначені дані показники: не подано їх обгрунтованого розрахунку або порядку визначення, як і не надано суду жодного документального підтвердження відповідних обрахунків.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи відповідача про наявність передбачених Порядком №524 підстав для включення позивача до плану-графіка проведення документальних перевірок на 2019 рік як такого, що відповідає критеріям високого ступеня ризику, визначеним пунктом 5 розділу ІІІ Порядку №524.

Враховуючи норми Податкового кодексу України суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність підстав, передбачених законом, для включення платника до плану-графіка проведення документальних перевірок є підставою для визнання дій податкового органу щодо включення такого платника до плану-графіка протиправними, а також визнання протиправним та скасування відповідного рішення контролюючого органу про проведення відповідної перевірки, оформленого наказом.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ТзОВ БПП Ойл включено до плану графіку проведення перевірок на 2019 рік. Наказом № 1404 від 24.10.2019 року Про внесення змін до Наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2019 № 3858 із змінами, внесеними наказом від 04.07.2019 № 4082, яким було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ БПП Ойл (42121229).

Вважаючи протиправними дії відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 №524, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.2015 за № 751/27196, затверджений Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі Порядок №524), який розроблений з метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків.

Відповідно до п. 3 Порядку №524, проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Відповідно до п. 3 Порядку №524, разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи Управління документами плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

Затверджений план-графік є обов`язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Відповідальність за якість формування плану-графіка та його коригування, у тому числі якість відбору платників для перевірок на підставі встановлених ризиків у їх діяльності, розрахунок періоду перевірки, термінів проведення перевірки, періодичності включення платників податків до плану-графіка, виконання інших вимог, передбачених законом, покладається на територіальний орган ДФС, який сформував план-графік (коригування плану-графіка).

Згідно з пунктом 4 розділу 1 Порядку №524 до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ ПК України.

Необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання платника податків, а також періоду діяльності платника, який не було охоплено перевіркою, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу у частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб, та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Порядок відбору до плану-графіка платників податків-юридичних осіб встановлено розділом ІІІ Порядку №524.

Так, відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №524 до розділів І та ІІ плану-графіка включаються платники податків реального сектору економіки, які провадять фінансово-господарську діяльність, сплачують податки та взяті на облік в контролюючих органах як платники податків за основним місцем обліку, або щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, або які знаходяться у стані зміни свого місцезнаходження.

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №524 встановлено, що формування переліку платників податків до розділів І та ІІ плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами пункту 5 цього розділу, у тому числі за даними інформаційних систем ДФС.

При плануванні на І квартал наступного року враховуються показники за результатами діяльності платника податків за 9 місяців поточного року, на ІІ та ІІІ квартали - за попередній рік, на ІV квартал - за перше півріччя поточного року. Якщо податковим (звітним) періодом для податку на прибуток платника податків є календарний рік, при плануванні враховуються показники за попередній рік.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №524 передбачено, що до плану-графіка в першу чергу включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, обов`язкових платежів.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20; п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75; ст.77; п.82.1 ст.82 Кодексу та згідно із затвердженим ДФС України планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік видано наказ від 25.06.2019 № 3858 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «БПП ОЙЛ».

Копію наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2019 року № 3858, письмове повідомлення від 25.06.2019 року № 342 надіслано рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ТОВ «БПП ОЙЛ» 26.06.2019 року, яке отримано останнім 04.07.2019 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №430, а.с. 30).

Головним управлінням ДФС у Львівській області видано наказ від 04.07.2019 року №4082 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 25 червня 2019 №3858 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «БПП ОЙЛ».

Наказ від 04.07.2019 року №4082 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 25 червня 2019 №3858 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «БПП ОЙЛ», надіслано рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та вручено під розписку уповноваженому представнику ТОВ «БПП ОЙЛ» 09.07.2019 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №060, а.с. 32).

25.07.2019 року здійснено вихід на податкову (юридичну) адресу (79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, буд. 93а) ТОВ «БПП ОЙЛ» з метою ознайомлення з направленнями на проведення планової документальної виїзної перевірки від 25 липня 2019 року № № 7806, 7807, 7808, 7809, однак було встановлено, що посадові особи ТОВ „БПП ОЙЛ" та його законні (уповноважені) представники відсутні за місцезнаходженням, про що складено акт від 25.07.2019 року №816/14.1/42121229.

26.07.2019 року здійснено вихід за податковою адресою Позивача, і надано посадовій особі ТОВ „БПП ОЙЛ", а саме: директору ОСОБА_1 направлення про проведення планової документальної перевірки.

Вищевказані накази позивачем не оскаржувалися.

Наказом від 24.10.2019 №1404 «Про внесення змін до накат Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2019 №3858 із змінами, внесеними наказом від 04.07.2019 №4082» були внесені зміни, які безпосередньо стосувалися змін організаційної структури органу ДПС.

Колегія суддів звертає увагу, що наказом від 24.10.2019 №1404 «Про внесення змін до накат Головного управління ДФС у Львівській області від 25.06.2019 №3858 із змінами, внесених наказом від 04.07.2019 №4082» були внесені зміни, які безпосередньо стосувалися змін організаційної структури органу ДПС, а не «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «БПП ОЙЛ», як помилково зазначив суд першої інстанції.

З мотивів вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.005682 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 14.05.2020 року