Справа № 200/3657/20-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 р. Справа№200/3657/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо повторного розгляду заяви про нарахування та виплати пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо повторного розгляду заяви про нарахування та виплати пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи. Просив визнати протиправним та скасувати рішення Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2001 від 28 січня 2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем в шахті у відповідності до належним чином оформлених записів у трудовій книжці періоди роботи: з 31.10.2000 року по 23.01.2001 року на підприємстві ЗАО «Вуглевидобуток»; з 29.05.2006 року по 12.08.2006 року на підприємстві ТОВ «Доншахтоспецстрой»; з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року період проходження строкової військової служби; до страхового стажу: з 01.03.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.09.2017 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 23.01.2020 року на підприємстві ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля»; з 01.02.1988 року по 03.11.1989 року та з 03.12.1991 року по 29.05.1993 року навчання у Селидівському гірничому технікумі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2001 від 28.01.2020 року йому відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Отже, позивач вважає що його права були порушенні таким рішенням відповідача, у зв`язку із чим він звернувся до суду.

08 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину, що передбачено п. 3 розділу VI КАС України.

Представник відповідача, 29 квітня 2020 року надав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, мотивуючи це тим, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача склав 23 роки 03 місяці 03 дні, в тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 24 роки 07 місяців 26 днів, в тому числі за ст. 14-25 шахтарі складає 11 років 01 місяць 08 днів, за ст. 14-25 шахтарі складає 10 років 09 місяців 18 днів, за кожний повний рік роботи на провідних посадах додатково застраховано 3 місяці згідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 за 11 років додатково зараховано 2 роки 9 місяців. До пільгового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 31.10.2000 року по 23.01.2001 рік на підприємстві ЗАО «Вуглевидобуток», так як відсутні документи, підтверджуючи пільговий характер роботи; з 29.05.2006 року по 12.08.2006 року на підприємстві ТОВ «Доншахтоспецстрой», оскільки підприємство перереєстровано на підконтрольній українській владі території та відсутні пільгові довідки які підлягають перевірці. Період проходження військової служби з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року зараховано тільки до страхового стажу позивача, оскільки до пільгового стажу строкова служба зараховується за умови, якщо на час призиву на військову службу позивач працює за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.09.2017 року по 31.01.2019 року, на підприємстві ВП «Шахта «Котрялревська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 27.01.2020 року) та з 01.01.2020 року по 23.01.2020 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України (форма ОК-5 від 23.01.2020 року). Період навчання позивача з 01.09.1988 року по 03.11.1989 року та з 03.12.1991 року по 29.05.1993 року не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки позивачем не надано підтверджуючи довідки про періоди навчання. Позивач у період навчання у Селидівському гірничому технікумі проходив строкову військову службу з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року. Отже, за таких обставин відмовлено ОСОБА_1 рішенням № 2001 від 28.01.2020 року в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 .

27 січня 2020 року позивач звернувся до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 528 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28.01.2020 року № 2001, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах. В даному рішенні позивачу було роз`яснено, що відповідно до наданих документів його страховий стаж склав 23 роки 03 місяці 03 дні, в тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 24 роки 07 місяців 26 днів, в тому числі за ст. 14-25 шахтарі складає 11 років 01 місяць 08 днів, за ст. 14-25 шахтарі складає 10 років 09 місяців 18 днів, за кожний повний рік роботи на провідних посадах додатково застраховано 3 місяці згідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 за 11 років додатково зараховано 2 роки 9 місяців. До пільгового стажу позивача не зараховані періоди роботи з 31.10.2000 року по 23.01.2001 рік на підприємстві ЗАО «Вуглевидобуток», так як відсутні документи, підтверджуючи пільговий характер роботи; з 29.05.2006 року по 12.08.2006 року на підприємстві ТОВ «Доншахтоспецстрой», оскільки підприємство перереєстровано на підконтрольній українській владі території та відсутні пільгові довідки які підлягають перевірці. Період проходження військової служби з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року зараховано тільки до страхового стажу позивача, оскільки до пільгового стажу строкова служба зараховується за умови, якщо на час призиву на військову службу позивач працює за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.09.2017 року по 31.01.2019 року, на підприємстві ВП «Шахта «Котрялревська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 27.01.2020 року) та з 01.01.2020 року по 23.01.2020 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України (форма ОК-5 від 23.01.2020 року). Період навчання позивача з 01.09.1988 року по 03.11.1989 року та з 03.12.1991 року по 29.05.1993 року не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки позивачем не надано підтверджуючи довідки про періоди навчання.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

У розумінні приписів статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Підприємство страхувальник, а позивач застрахована особа.

Приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, трудовий стаж стає страховим виключно за умови сплати страхових внесків.

У даному випадку обов`язок їх утримання і сплати покладався на Підприємство, що встановлено приписами частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача НОМЕР_3 , дата її заповнення 03.06.1992 року, позивач з 20 листопада 2006 року працює на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля». Даний факт відповідачем не заперечується. Спірним питанням є не зарахування періодів роботи позивача з 01.03.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.09.2017 року по 31.12.2019 року у зв`язку із тим, що підприємством не було сплачено страховий внесок та з 01.02.2020 року по 23.01.2020 року на даному підприємстві до страхового стажу, у зв`язку із тим, що відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 страховий стаж це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ст. 113 Закону № 1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» яке здійснило нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Крім того суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Котляревська» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.

Отже суд приходить висновку, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про задоволення даних позовних вимог.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 31.10.2000 року по 23.01.2001 року на підприємстві ЗАО «Вуглевидобуток», з 29.05.2006 року по 12.08.2006 року на підприємстві ТОВ «Доншахтоспецстрой», суд зазначає наступне.

Як вбачається зі спірного рішення, позивачу не зараховані вищевказані періоди до пільгового стажу в зв`язку із тим, що вищевказані періоди відсутні документи, підтверджуючі пільговий характер роботи.

Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача, він дійсно працював з 31.10.2000 року по 23.01.2001 року підземним гірничим очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем у шахті (записи №№ 23,24), та з 29.05.2006 року по 12.08.2006 року працював гірничим майстром з повним робочим днем в шахті на ТОВ «Доншахтоспецстрой» (записи №№ 34,35).

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Приписами ч. 3 вказаної статті передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до п. 4.2 і п. 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідачем до суду не надано доказів повідомлення позивача про необхідність подання додаткових документів, які б підтвердили пільговий стаж позивача.

Крім того, відповідно до абзац третього п. 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 передбачено, що заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства випливає дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Проте, відповідачем не надано доказів того, що позивача було ознайомлено з переліком відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви, як це передбачено п. 4.1 розділу IV Порядку № 22-1.

З огляду на викладене суд вважає передчасними висновки відповідача про не зарахування періодів роботи з 31.10.2000 року по 23.01.2001 року на підприємстві ЗАО «Вуглевидобуток» та з 29.05.2006 року по 12.08.2006 року на підприємстві ТОВ «Доншахтоспецстрой» до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог позивача про зарахування до страхового стужу періодів навчання у Селидівському гірничому технікумі в періоди з 01.09.1988 року по 03.11.1989 року та з 03.12.1991 року по 29.05.1993 року, та проходження військової служби в період з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року суд зазначає наступне.

Як вбачається зі спірного рішення відповідача, ОСОБА_1 не було зараховано до його страхового стажу вищевказані періоди навчання у зв`язку із тим, що позивачем не надано підтверджуючі довідки про періоди навчання.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Як вбачається з довідки Селидівського гірничого технікуму, ОСОБА_2 навчався на денному відділенні Селидівського гірничого технікуму зі спеціальності «Підземна розробка вугільних родовищ» з 01.09.1988 року (Наказ № 275 від 25.08.1988 року) по 03.11.1989 року. Відрахований в зв`язку з призовом на військову службу (Наказ № 344 від 03.11.1989 року). Служба в армії з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року (тимчасове посвідчення № 4671). Поновлений на денне відділення з 03.12.1991 року (Наказ № 427 від 03.12.1991 року). Захистив дипломний проект 29.05.1993 року. Диплом НТ НОМЕР_4 .

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону №1788 до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується, зокрема, військова служба і перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки і органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № 4671 позивач проходив військову службу з 13 листопада 1989 року по 09 жовтня 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України» зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни.

Зазначені положення застосовуються і до громадян, які проходили строкову військову службу до прийняття зазначених законів України, а тому час перебування громадян України на військовій службі, в тому числі - і в Збройних силах Радянської армії, повинен зараховуватись до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю та стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.09.2018 у справі № 426/1006/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 76695565).

Судом, за наявними матеріалами справи встановлено, що позивач навчався з 01.09.1988 року по 03.11.1989 року та з 03.12.1991 року по 29.05.1993 року у Селидівському гірничому технікумі та з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року проходив військову строкову службу.

Вищенаведені обставини справи дають суду підстави дійти висновку, що відповідачем безпідставно при призначенні пенсії не зараховано до страхового стажу позивача період навчання позивача в Селидівському гірничому технікумі в період з 01.09.1988 року по 03.11.1989 року та з 03.12.1991 року по 29.05.1993 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02.06.2005 року № 2636-VII частину першу статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» доповнити абзацом другим такого змісту: «Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалась за фахом у професійно технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання у професійно технічному навчальному закладі і час проходження військової служби, які зараховуються до пільгового стажу не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах».

Як вбачається з матеріалів справи, на час призову на військову служби позивач навчався у Селидівському гірничому технікумі.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № 4671 позивач проходив військову службу з 13 листопада 1989 року по 09 жовтня 1991 року.

Відповідно до Закону України «Про загальний обов`язок і військову службу» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» час перебування громадян на військовій службі зараховується до їх загального, безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

У пункті 8 оглядового листа Вищого адміністративного суду України від 14.08.2008 року № 1406/100/13-08 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення зазначено, що проходження строкової військової служби за призовом є обов`язком громадянина, ухилення від якого тягне за собою відповідальність у встановленому чинним законодавством порядку, то будь які обмеження трудових прав особи, пов`язані з проходженням такої служби, не допускається. Військова служба у збройних силах України та інших військових формувань є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян, які проходили строкову службу до прийняття Закону України «про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Оскільки проходження строкової служби за призовом було обов`язком громадянина, ухилення від якого тягне за собою відповідальність у встановленому чинним законодавством порядку, то будь які обмеження трудових прав особи, пов`язані з проходженням строкової служби недопустимі.

Отже, суд приходить до висновку, що не зарахування до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 з 13 листопада 1989 року по 09 жовтня 1991 року є незаконним.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в трудовій книжці позивача, містять неправдиві або недостовірні дані.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

З дослідженої трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що в ній мають місце записи, в яких присутні всі відомості що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності дій під час розгляду питання про нарахування пенсії та неврахування до пільгового стажу позивача періодів роботи: з 31.10.2000 року по 23.01.2001 року на підприємстві ЗАО «Вуглевидобуток»; з 29.05.2006 року по 12.08.2006року на підприємстві ТОВ «Доншахтоспецстрой»; з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року період проходження строкової військової служби; та до страхового стажу: з 01.03.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.09.2017 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 23.01.2020 року на підприємстві ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля»; з 01.02.1988 року по 03.11.1989 року та з 03.12.1991 року по 29.05.1993 року навчання у Селидівському гірничому технікумі.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходженя: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) про зобов`язання вчинити дії щодо повторного розгляду заяви про нарахування та виплати пенсії з урахуванням пільгового стажу роботи задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) № 2001 від 28 січня 2020 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (місцезнаходженя: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Селидівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місцезнаходженя: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), зарахувавши до пільгового стажу з повним робочим днем в шахті у відповідності до належним чином оформлених записів у трудовій книжці періоди роботи: з 31.10.2000 року по 23.01.2001 року на підприємстві ЗАО «Вуглевидобуток»; з 29.05.2006 року по 12.08.2006 року на підприємстві ТОВ «Доншахтоспецстрой»; з 13.11.1989 року по 09.10.1991 року період проходження строкової військової служби; до страхового стажу: з 01.03.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.09.2017 року по 31.12.2019 року, з 01.01.2020 року по 23.01.2020 року на підприємстві ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля»; з 01.02.1988 року по 03.11.1989 року та з 03.12.1991 року по 29.05.1993 року навчання у Селидівському гірничому технікумі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцезнаходженя: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Але не більше строку дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України щодо запобігання поширення короно вірусної хвороби (COVID-19).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко