Справа № 240/3014/20
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Житомир справа № 240/3014/20

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому він просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді по суті його заяви від 06.10.2019;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у видачі йому довідки-розрахунку вартості невиданого йому речового майна;

- зобов`язати військову частина НОМЕР_1 надати йому довідку-розрахунок вартості невиданого йому речового майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що при звільненні та виключенні його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, питання щодо виплати йому грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно в наказі про звільнення відображено не було, довідку про вартість неотриманого речового майна йому надано не було, що відображено і у витягу із наказу командира військової частини про звільнення з військової служби.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Копію ухвали позивач, відповідач отримали 19.03.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Наголошує, що позивач під час проходження військової служби з рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) про виплату грошової компенсації за невикористане речове майно не звертався, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №125 від 25.05.2015, в якому зазначено всі здійснені грошові виплати ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 . Вказує, що позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом в жовтні 2019 року, в якому просив видати довідку про неотримане речове майно.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що відповідно до витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.03.2015 №25-РС позивача звільнено з військової служби у запас за п. "б" (за станом здоров`я).

Витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 25.05.2015 №125 позивача було виключено зі списків особового складу частини.

Позивач у жовтні 2019 року звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив видати йому довідку про суму невиплаченої йому грошової компенсації за неотримане речове майно.

На даний рапорт позивач отримав відповідь Військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 10.10.2019 №6482, відповідно до якої відповідач повідомив, що виплата грошової компенсації неможлива, оскільки ОСОБА_1 звільнений до моменту виходу постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 та наказу Міністерства оборони України від 26.04.2016 №232, які визначають, що виплата грошової компенсації за неотримене речове майно проводиться на момент звільнення.

Враховуючи протиправні дії відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок речового забезпечення військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів Збройних Сил та інших військових формувань, а також військових ліцеїстів у мирний час визначає Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1444 (далі - Положення), яке діяло на момент звільнення позивача.

Згідно з п. 2 Положення (у редакції, чинній на час звільнення позивача) метою речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців в обмундируванні, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазнево-пральному обслуговуванні особового складу.

Пунктом 12 Положення (у редакції, чинній на час звільнення позивача) передбачено, що військовослужбовцям речове майно особистого користування видається за нормами забезпечення речовим майном у мирний час №1 - 22 і 60, інвентарне майно - за нормами забезпечення №23 - 59 і 61 - 71.

Відповідно до пункту 27 Положення (у редакції, чинній на час звільнення позивача) військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. У разі звільнення у запас військовослужбовцю видається речовий атестат, який додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення військовослужбовець буде призваний із запасу, до його забезпечення зараховується раніше отримане речове майно.

За змістом пункту 2.19 Порядку відпуску речового майна військовим частинам та застосування норм забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України речовим майном у мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 31.01.2006 №45 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.02.2006 за №125/11999 (далі - Порядок №45, у редакції, чинній на час звільнення позивача) у разі вибуття зі складу військової частини, з`єднання, ОК (СВ, ВМС) окремим військовослужбовцям, командам, підрозділам, військовим частинам, з`єднанням видається атестат на речове майно, який є основним документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби (дислокації). В атестаті відображається забезпеченість речовим майном, а також вказується номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю (команді, підрозділу, військовій частині, з`єднанню).

Військовослужбовцям миротворчого підрозділу у разі повернення до військової частини, яка формувала цей підрозділ, в атестаті робиться відмітка про строк проходження служби в цьому підрозділі з вказівкою кліматичної зони і норми, за якою проводилось забезпечення.

Атестати видаються:

окремим військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються в запас (відставку), командам і підрозділам - начальником речової служби військової частини;

військовим частинам, які входять до складу з`єднань, а також військовим частинам, які прикріплені до них на забезпечення, - заступником командира з`єднання з тилу;

окремим військовим частинам, які не входять до складу з`єднань, але прикріплені на речове забезпечення до ОК (СВ, ВМС), - начальником речової служби ОК (СВ, ВМС).

За змістом пункту 3.1.12 Порядку №45 (у редакції, чинній на час звільнення позивача) грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі (додаток 4), яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Отже, військовослужбовці, звільнені у запас з правом носіння військової форми одягу, мають право, виявивши бажання, отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення. При звільненні таким військовослужбовцям видається речовий атестат, а також довідка про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі.

Відмовляючи позивачу у наданні довідки-розрахунку вартості невиданого речового майна відповідач фактично вказав на те, що виплата грошової компенсації неможлива, оскільки ОСОБА_1 звільнений до моменту виходу постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 та наказу Міністерства оборони України від 26.04.2016 №232, які визначають, що виплата грошової компенсації за неотримене речове майно проводиться на момент звільнення.

Суд наголошує на тому, що будь-яких інших підстав для відмови у наданні зазначеної довідки відповідач не наводив.

Отже, відповідач дійшов помилкового висновку про те, що у позивача не виникло право на отримання виплати такої грошової компенсації, оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 діяло Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1444 (далі - Положення), яке визначало порядок речового забезпечення військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів Збройних Сил та інших військових формувань, а також військових ліцеїстів у мирний час. Оскільки ці підстави не були покладені в основу оскаржуваного рішення, суд позбавлений можливості надати їм правову оцінку до того, як відповідне рішення у межах своїх повноважень ухвалить відповідач.

Відтак, відмова відповідача не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України щодо прийняття суб`єктом владних повноважень рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

У той же час, суд не може захистити право позивача шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 надати йому довідку-розрахунок вартості невиданого речового майна, оскільки питання стосовно наявності або відсутності підстав для видачі позивачу відповідної довідки на виконання приписів постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1444 ще не було предметом розгляду відповідачем.

Отже, у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у видачі йому довідки-розрахунку вартості невиданого йому речового майна, а також шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про видачу довідки-розрахунку вартості невиданого позивачу речового майна.

Підстави, передбачені ст.ст. 139-143 КАС України, для відшкодування або стягнення судових витрат у даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки-розрахунку вартості невиданого йому речового майна.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу довідки-розрахунку вартості невиданого речового майна та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 13.05.2020.

Суддя Н.М. Майстренко