Справа № 640/4184/20
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2020-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 квітня 2020 року №640/4184/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" (далі - позивач, ОСББ "Шепелівський маєток") до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 05.02.2020 р. про відкриття виконавчого провадження, реєстраційний номер АСВП 61150488, з виконання постанови Головного управління Держпраці у Київській області №КВ1692/1322/АВ/ЮД/СПТД/ФС-622 від 19.11.2019 р. про стягнення штрафу (далі - оскаржувана постанова).

Ухвалою суду від 23.03.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/4184/20 (далі - справа), розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 КАС України та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята без врахування того, що виконавчий документ не відповідає вимогам законодавства та надісланий відповідачу без заяви про примусове виконання рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, письмового відзиву на позовну заяву до суду не подавав, натомість подав до суду витребувані судом належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №61150488.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

19.11.2019 р. Головним управлінням Держпраці у Київській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ1692/1322/АВ/ЮД/СПТД/ФС-622, якою накладено на позивача штраф у розмірі 417300,00 грн.

04.02.2020 р. Головне управління Держпраці у Київській області звернулось до відповідача із вказаною вище постановою для її примусового виконання.

05.02.2020 р. старшим державним виконавцем відповідача Хам`яком В.О. за результатами розгляду заяви стягувача (Головне управління Держпраці у Київській області) про примусове виконання постанови №КВ1692/1322/АВ/ЮД/СПТД/ФС-622 від 19.11.2019 р., прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61150488.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

При цьому, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Суд не погоджується із твердженнями позивача відносно протиправності оскаржуваної постанови, виходячи з наступного.

Позивач безпідставно стверджував про відсутність в постанові Головного управління Держпраці у Київській області №КВ1692/1322/АВ/ЮД/СПТД/ФС-622 від 19.11.2019 р. коду ЄДРПОУ боржника (позивача), так на сторінці 1 вказаної постанови зазначено код 37024797.

При цьому, зазначення у виконавчому документі скороченого найменування боржника - ОСББ "Шепелівський маєток", не є достатньою підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, оскільки вказане скорочене найменування міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а за наявності коду ЄДРПОУ таке зазначення не вплине на ідентифікацію особи, у зв`язку з чим, за переконанням суду, така підстава для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови носить лише формальний характер.

Також, суд не погоджується із твердженнями позивача, що в межах спірних правовідносин стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 Закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постанова Головного управління Держпраці у Київській області №КВ1692/1322/АВ/ЮД/СПТД/ФС-622 від 19.11.2019 р. надіслана останнім відповідачу листом від 15.01.2020 р. №44/2/20/554, в якому повідомлено про факт прийняття вказаної постанови, про факт не сплати штрафу у визначений строк, а тому, керуючись ст. 3 Закону та ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пред`являє вказаний виконавчий документ до виконання.

При цьому, не зазначення у листі від 15.01.2020 р. №44/2/20/554, разом з яким надіслано відповідачу постанову Головного управління Держпраці у Київській області №КВ1692/1322/АВ/ЮД/СПТД/ФС-622 від 19.11.2019 р., формулювання "заява про примусове виконання рішення" не є належним доказом того, що вказаний лист не є заявою про примусове виконання рішення.

Враховуючи те, що інших підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови позивачем не зазначено, а судом не встановлено, суд приходить до висновку про відсутність таких підстав, а тому оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шепелівський маєток" (місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Миколи Шепелєва, 5; ) до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 03151, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 76 А; ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко