Справа № 620/838/20
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року Чернігів Справа № 620/838/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить зобов`язати провести виплату пенсії за минулий період, а саме з 01.06.2019 по 23.09.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй протиправно відмовлено у проведенні виплати пенсії за минулий період з підстав не зарахування періоду її декретної відпустки, оскільки мала місце розбіжність у прізвищах її та сина.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому останній просить відмовити позивачу в задоволенні позову та зазначає, що управління діяло відповідно до норм чинного законодавства. Також зазначив, що оскільки днем, який настав за днем досягнення позивачем пенсійного віку, є 01.06.2019, а заяву про призначення пенсії було подано 23.09.2019, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, пенсію ОСОБА_1 призначено з дня звернення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла пенсійного віку та мала право на вихід на пенсію з 01.06.2019. Проте їй не було зараховано період декретної відпустки, оскільки мала місце розбіжність у прізвищах її та сина.

24.05.2019 позивачем подано позов до Бахмацькою районного суду в Чернігівській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Нормами Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що в заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинні бути зазначені мета звернення та порядок досудового врегулювання спору.

07.06.2019 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії та надала свідоцтво про народження ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 , де матір`ю дитини записана ОСОБА_1 .

Оскільки прізвище матері, записане у наданому свідоцтві про народження, не збігалося з прізвищем особи, яка звернулася за призначенням пенсії ( ОСОБА_1 - ОСОБА_1 ), період догляду за дитиною до трьох років на підставі вказаного свідоцтва до страхового стажу позивача зараховано не було.

Під час прийняття заяви про призначення пенсії від 07.06.2019 позивачці було надано розписку-повідомлення, у якій вказано перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, зокрема, свідоцтво про народження на дитини. У зазначеній розписці-повідомленні також наведено термін подання таких документів - 06.09.2019.

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 1 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 31 від 11.09.2019 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме про встановлення факту родинних відносин, розглянута Бахмацьким районним судом Чернігівської області 21.08.2019, а рішення суду набрало законної сили - 21.09.2019.

23.09.2019 позивачка знову звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Пенсію позивачці призначено після набрання судовим рішенням законної сили, тобто з 23.09.2019.

18.12.2019 позивачка звернулась до Бахмацького відділу з перерахунків пенсій № 1 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про виплату пенсії за минулий період, а саме з 01.06.2019 по 23.09.2019.

Листом від 10.01.2020 відповідач повідомив, що дана пенсія позивачці не була нарахована, тому підстав для її виплати немає, оскільки судове рішення набрало законної сили лише 21.09.2019, після спливу 3-місячного терміну.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивачка звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзацу 2 частини першої ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, (далі - Порядок) встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що ті заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії.

Відповідно до абзацу третього пункту 4.1 Порядку органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх, документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписку зберігається в пенсійній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, під час прийняття заяви про призначення пенсії від 07.06.2019 позивачці було надано розписку-повідомлення, у якій вказано перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, зокрема, свідоцтво про народження на дитини. У зазначеній розписці-повідомленні також наведено термін подання документів - 06.09.2019 (три місяці з дати звернення). Із вказаним переліком позивачка ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис. Розписку-повідомлення позивачка отримала 07.06.2019, що також підтверджується її особистим підписом.

Оскільки у визначений законом строк документи, яких не вистачало для призначення пенсії, позивачкою надані не були, тому відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 31 від 11.09.2019. Вказане рішення у встановленому законом порядку позивачем не оскаржувалось.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки днем, який настав за днем досягнення позивачкою пенсійного віку, є 01.06.2019, а заяву про призначення пенсії подано 23.09.2019, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, пенсію ОСОБА_1 призначено з дня звернення.

Страхового стажу для призначення пенсії позивачці вистачило внаслідок зарахування в стаж періоду догляду за дитиною до трьох років - ОСОБА_2 , з урахуванням рішення Бахмацького районного суду від 21.08.2019 у справі №728/1138/19 про встановлення факту родинних відносин.

Таким чином, призначаючи пенсію позивачці, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області діяло на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання позивача на норми статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» судом до уваги не беруться, оскільки ці положення стосуються виключно виплати вже нарахованих сум пенсії.

Зважаючи на те, що пенсію позивачці призначено з 23.09.2019, за період з 1 червня 2019 по 22 вересня 2019 року вона не нараховувалась, і підстави для її нарахування і виплати в Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відсутні.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 03 червня 2014 року «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у цьому рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії», що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «КйартанАсмудсон проти Ісландії»).

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, при призначенні пенсії ОСОБА_1 з 23.09.2019 відповідач діяв у межах та у спосіб, визначений законом, а відтак відсутні підстави для зобов`язання провести виплату пенсії за минулий період, а саме з 01.06.2019 по 23.09.2019.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 травня 2020 року.

Суддя О.Є. Ткаченко