Справа № 183/655/20
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/655/20
№ 2-а/183/112/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гедзун Максима Васильовича, третя особа Управління патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гедзун М.В., в якому просив визнати дії відповідача незаконними та визнати постанову ЕАК №2044135 від 30.01.2020 року про адміністративне правопорушення протиправною,скасувати її, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 30.01.2020 року відповідачем було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, яку йому було вручено особисто на місці. Даною постановою позивач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого п.12.9, ч.1 ст.122 ПДР та притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 255 грн. Згідно оскаржуваної постанови, він рухався автомобілем LANOS (д/н НОМЕР_1 ), та нібито порушив ПДР, а саме перевищив швидкість на 41 км/год., рухаючись зі швидкістю 101 км/г, чим порушив дорожній знак 3,29 (обмеження швидкості 90 км/г).

Між тим, із вказаною постановою позивач категорично не згоден, викладені в ній обставини не відповідають дійсності, постанова складена з порушенням вимог, встановлених КУпАП, а тому підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Рухаючись по Новомосковській трасі М 04, 233 км, на дорозі, яка має дорожнє покриття з двома смугами в одному напрямку, він здійснював рух по другій смузі об`їжджаючи вантажівку, яка рухалася по правій смузі, а тому фізично не міг побачити знак, який знаходиться праворуч (3.29 обмеження швидкості 90 км/г) і тому не міг знати, що їде в зоні вище вказаного знаку. Крім того, в порушення ст.40 Закону України «Про національну поліцію» вимірювання швидкості було здійснено не в автоматичному, а ручному режимі та постанову винесено на місці вчинення правопорушення, через що позивач не мав можливості скористатися своїми правами, зокрема надавати докази, заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою. А сама постанова винесена без достатніх доказів.

Отже, зважаючи на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суб`єкт владних повноважень не довів належними доказами вину позивача, останній наполягає на її скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження (а.с.8). Відповідною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи - Управління патрульної поліції Національної поліції України.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду відзив, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вимоги позивача є безпідставними. При цьому, оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою та відповідає вимогам закону, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити, а справу розглянути без участі відповідача.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіславши до суду письмові пояснення, за змістом аналогічні тим, що викладені у відзиві відповідача, а також надали письмові докази та DVD диск з файлами, просили відмовити у задоволені позову.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

З копії постанови серії ЕАК №2044135 від 30.01.2020 року, винесеною Інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Гедзун М.В. вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 30.01.2020 року о 12.22 год. керував автомобілем LANOSномерний знак НОМЕР_1 на А/Д М04 Новомосковський район, 233 км, рухався зі швидкістю 101 км/г, чим порушив дію знаку 3.29, чим перевищив швидкість руху на 41 км./г. Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем Трукам 000657. Камера 4752., чим порушив п.12.9.б ПДР перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень руху передбаченими знаками (а.с.6)

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічні норми містяться в ч.1ст.8 ЗУ «Про Національну поліцію».

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.12.9 б ПДР України, на який міститься посилання в оскаржуваній постанові, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

За порушення даного пункту ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно дост.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно з частини 3,4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно дост.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зіст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію"(надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, представником Департаменту патрульної поліції надано DVD диск з файлами, який досліджено судом в порядку ст.220 КАС України, на якому, в тому числі, міститьсявідеозапис з технічного пристрою TruCam, яким зафіксовано, що транспортний засіб Део Ланос червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , о 12.14.43 на автодорозі М04, 233 км Дніпропетровської області рухався зі швидкістю 101 км.

Також на цьому DVD диску наявні скан-копії документів, які дозволяють використання приладу лазерного вимірювання швидкості пристроєм TruCam, а тому посилання позивача на порушення відповідачам ст. 40 Закону України» Національну поліцію» суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються оглянутими документами.

Водночас, з даного відеозапису не вбачається наявності ділянки дороги, на якій встановлено обмеження дозволеної швидкості руху та відповідного дорожнього знаку 3.29, який обмежує максимальну швидкість руху.

Крім того, поданий електронний доказ не містить жодних даних про фіксацію самого моменту зупинки транспортного засобу, роз`яснення ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлення останнього про суть скоєного правопорушення, належної підготовки до розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, дослідження доказів при розгляді адміністративної справи.

Слід також звернути увагу на те, що в оскаржуваній постанові відповідач зазначив час скоєння адміністративного правопорушення 12:22:27, що не відповідає дійсності, оскільки як зазначено вище технічним пристоєм TruCam зафіксовано рух транспортного засобу Део Ланос о 12.14.43.

В силу вимог ч.1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

Обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, відповідачем не подано доказів, на підтвердження того, що на ділянці дороги, по якій рухався позивач мали місце обмеження, передбачені п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку, у суду відсутня достатня доказова база про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та яка, як наслідок, обґрунтовувала б правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що свідчить про передчасне прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, та необхідність її скасування, а зважаючи на те, що судом не встановлено в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 122 КУпАП, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стосовно позовних вимог в частині визнання незаконними дій відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В силу вказаної норми процесуального закону не передбачено право суду за наслідками розгляду такої категорії справ визнання незаконними дій.

Крім того, належить відзначити, що саме нормами КУпАП, Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські наділені повноваженнями зі складення постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим визнання незаконними дії відповідача по складенню такої постанови не може бути належним способом захисту і така постанова підлягає оскарженню самостійно відповідно до порядку, встановленого ст. 288 КУпАП, ст. 286 КАС України.

Викладене приводить суд до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 122, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП України, ст. ст.2,5-10,72-77, 90, 122,159,229, 241-246,255,286,295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2044135, винесену 30 січня 2020 року інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гедзун Максимом Васильовичем.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.