Справа № 320/1385/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1385/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Аліменка В.О., суддів Кучми А.Ю. та Бєлової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фора" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень,

В С Т А Н О В И Л А

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фора" (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 грудня 2018 р. № форми "С" та від 27 грудня 2018 р. № форми "С", якими застосовано штрафні (фінансові) санкції.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями застосовується механізм заокруглення при формуванні ціни на відповідний товар.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом першої інстанції невірно пораховано мінімальну ціну за один літр 100-відсоткового спирту.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Фора" просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, судом першої інстанції вірно встановлено мінімальну роздрібну ціну на алкогольні напої, а доводи апелянта зазначені висновки не спростовують. Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, працівниками ГУ ДФС у Київській області на підставі наказу Головного управління ДФС у Київській області від 30.11.2018 2018 року № 2632 "Про проведення фактичних перевірок" та направлень на перевірку від 06 грудня 2018 року № 1293 та № 1294 проведено фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: Київська область, Броварський район, с. Бровари, вул Москаленка Сергія, 39 (магазин), за результатами якої складено акт перевірки від 07.12.2018 року № 626/10-36-40/32294897.

Зазначеною перевіркою встановлено факт реалізації реалізації 2 пляшок горілки особливої «Статус Оригінальний» об`ємом 0,5 л. міцністю 38% об., виробництва ТОВ "Золотоніський ЛГЗ "Златогор" 13 липня 2018 р. виробництва марковані марками акцизного податку Серії 23ААБХ 028064 01/18 24 грн. 22 коп., Серії 23ААБХ028068 01/18 24 грн. 22 коп. по ціні 84 грн. 90 коп. за пляшку на загальну суму 169 грн. 80 коп., що підтверджується оригінальним чеком № 0007547, № 0007269 від 6 грудня 2018 р., в той час коли постановою Кабінету Міністрів України № 957 від 30 жовтня 2008 р. (із змінами та доповненнями) встановлена мінімальна роздрібна ціна на такий алкогольний напій у такій тарі: 84 грн. 93 коп. х 2 = 196 грн. 86 коп., чим порушено вимоги ст. 18 Закону України № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 із змінами та доповненнями.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2018 року № .

При цьому, позивач, не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, звернувся зі скаргою від 02 січня 2019 року до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 06 березня 2019 року податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 28 грудня 2018 року № та № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

У силу приписів ч 10 ст. 18 Закону № 481/95-BP Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Згідно з абз. 31 ст. 1 Закону № 481/95-BP мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої -ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Положеннями абзацу 30 статті 1 Закону № 481/95-BP визначено, що мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Постановою КМУ № 957 від 30 жовтня 2008 року "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком.

У додатку до Постанови розмір мінімальних роздрібних цін на горілку та лікеро-горілчані вироби встановлено (на дату проведення перевірки) у розмірі 447,00 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту.

При цьому, п. 1 Приміток до згаданої Постанови встановлено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, віскі, рому та інших спиртових дистилятів та спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки зброджених продуктів з цукрової тростини, джину та ялівцевої настоянки, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, інших спиртових дистилятів та спиртових напоїв, у тому числі бренді ординарного, горілки виноградної, інших зброджених напоїв, сумішей із зброджених напоїв та сумішей зброджених напоїв з безалкогольними напоями різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Крім того, у п. 4 Приміток до Постанови зазначено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв, визначені (розраховані) згідно з примітками 1 - 3 цього додатка, заокруглюються:

у бік зменшення до найближчого числа, що закінчується на 0, якщо закінчуються від 1 до 4 копійок;

у бік збільшення до найближчого числа, що закінчується на 0, якщо закінчуються від 5 до 9 копійок.

Таким чином, як було вірно зазначено судом першої інстанції, суб`єктами господарювання при здійсненні роздрібної торгівлі алкогольними напоями застосовується механізм заокруглення при формуванні роздрібної ціни на відповідний товар, з урахуванням додатку до Постанови № 957.

Судова колегія звертає увагу на те, що для розрахунку мінімальної роздрібної ціни на горілку 0,5л. 38% об. - необхідно 447,00 грн. (розмір мінімальної роздрібної ціни, визначений за 1 літр 100% спирту для горілки) *38% об. (міцність алкогольного напою) *0,5 л. (місткість однієї пляшки алкогольного напою) = 84,93 грн., що з урахуванням визначеного в п. 4 примітки заокруглення становить 84,90 грн. за одиницю продукції.

При цьому доводи апелянта про те, що мінімальну ціну необхідно вираховувати за один літр, судовою колегією оцінюється критично, оскільки, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії фіскального чеку, позивачем було реалізовано дві пляшки горілки місткістю 0,5 л., а тому ціна за вказаною вище формулою має вираховуватися на кожну пляшку окремо.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ТОВ "ФОРА" при реалізації двох пляшок горілки особливої «Золотоніський ЛГЗ «Златогор» об`ємом 0,5л., міцністю 38% об. по ціні 84,90 грн. на загальну суму 169,80 грн. згідно фіскального чеку № 0007547 та №0007269 від 06 грудня 2018 року не допустило порушень вимог Постанови КМУ № 957 від 30 жовтня 2008 року та ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" .

Тобто, судом першої інстанції правильно встановлено протиправність податкового повідомлення-рішення № .

Стосовно податкового повідомлення рішення № , колегія суддів, зазначає наступне.

В Акті перевірки відповідачем встановлено факт зберігання з метою реалізації пачки сигарет «ХанделсголдЕпплСігаріллос» - 5 сигарет з ароматом яблука виробник «Арнольд Гмбх& Ко КГ», країна виробник Німеччина, по ціні 84 грн. 00 коп. за пачку (16 грн. 80 коп. за 1 сигарету), без марки акцизного податку встановленого зразка, чим порушено ст. 11 Закону України № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 р. із змінами та доповненнями.

Суд звертає увагу на наступне. Поняття "марка акцизного податку" розкрито у Податковому кодексі України (далі - ПК України), згідно з пунктом якого 14.1.107 це - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Статтею 226 ПК України передбачено загальні правила маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до вимог пункту 226.3 статті 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 27 грудня 2010 р. № 1251 (далі - Положення № 1251)

Згідно з пунктом 20 Положення №1251 маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари (абз. 2 п. 20 Положення № 1251).

Для алкогольних напоїв імпортного виробництва використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки (абз. 3 п. 20 Положення № 1251).

Відповідно до вимог абз. 4 п. 20 Положення № 1251, вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

- пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

- наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4х20 міліметрів; діагональний - 4х18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

- пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

- відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Згідно з вимогами п.21 Положення №1251 для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження, у тому числі під час відкупорювання (розкривання) товару, і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.

Як убачається з п. 23 Положення № 1251, на тютюнові вироби марки наклеюються:

на пачки сигарет та цигарок серійного виробництва, сигар, сигарил, а також цигарок, упакованих у сувенірні коробки (незалежно від їх розміру), - у такій спосіб, щоб марки обов`язково розривалися під час відкривання;

на тютюнові вироби в упаковці, що підлягає обгортанню у поліпропіленову плівку, - під плівку.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зберігання та реалізація тютюнових виробів за наявності марки акцизного податку встановленого зразка на пачці або на іншій тарі поширюється на нерозпаковані пачки, а технологія маркування тютюнових виробів марками акцизного податку передбачає розривання марки акцизного податку під час розкривання товару. Суд зазначає, що застереження щодо обов`язку у суб`єкта господарювання зберігати непошкодженими марки тютюнових виробів, що реалізується поштучно, чинне законодавство не містить.

Отже, висновки, викладені відповідачем в Акті перевірки, є помилковими та ніяким чином не обґрунтовані. У зв`язку з цим, податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2018 р. № є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 14 серпня 2018 року справа №810/270/17 (адміністративне провадження №К/9901/40632/18).

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скару Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядки та строки, передбачені ст..ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О.Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 14 травня 2020 року.