Справа № 367/5203/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Справа № 367/5203/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Одеської митниці Державної митної служби України

про скасування постанови та закриття провадження,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 15.05.2019 № 0949/50000/19 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в товаросупровідних документах, які використовувалися позивачем під час заповнення митної декларації, відсутні розбіжності щодо кількісті та ваги товару (свіжий імбир), що відвантаження надлишкового товару сталося з вини постачальника і підстави для притягнення позивача до відповідальності за невідповідність фактичної ваги імпортованого товару вазі, указаній у товаросупровідних документах, є протиправним.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, наполягаючи на тому, що позивач мав можливість та повинен був перед подачею митної декларації переконатися у достовірності відомостей про вагу імпортованого товару та зазначити правильні дані, але цього не зробив, щ призвело до ввезення на 1360,80 кг товару більше, ніж було задекларовано.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2020 було відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду на 31.03.2020.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та стверджуючи про відсутність його вини у зазначенні в митній декларації недостовірних відомостей про імпортований товар.

08.05.2020 від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд цієї справи без їхньої участі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020, яка занесена до протоколу судового засідання, зазначені клопотання сторін було задоволено та вирішено перейти до розгляду в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України, з урахуванням того, що наявні у справі матеріали є достатніми для її вирішення апеляційним судом, а позиція сторін висловлена в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.04.2019 ТОВ «Сільпо-Фуд» здійснювалося імпортування на митну територію України товару: «Імбир свіжий (Zingiber officiale), Виробник: SHANDONG GOODFARMER INTERNATIONAL TRADING CO.,LTD. Країна виробництва: CN».

ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «Сільпо-Фуд», який відповідно до своїх посадових обов`язків, здійснював митне офлормлення вказаного товару.

09.04.2019 позивачем до митного органу було подано митну декларалію № UA500010/2019/008662, в яку внесено відомості про найменування та кількість товару: «Імбир свіжий (Zingiber officiale), Виробник: SHANDONG GOODFARMER INTERNATIONAL TRADING CO.,LTD. Країна виробництва: CN», на підставі відомостей, наданих виробником товару у товаросупровідних документах, які подавалися разом з митною декларацією (Дані документи вказані в графі 44 Митної Декларації): комерційний інвойс №GF8 від 01.02.2019 (далі - інвойс); пакувальний лист №08-0218 від 16.02.2019 (далі - пакувальний лист); коносамент № QDSM133891 від 19.02.2019; сертифікат про походження товару №19С3729А0250/00442 від 17.02.2019, сертифікат якості №87404003 від 14.02.2019; митна декларація країни відправлення №00003383 від 15.02.2019; фітосанітарний сертифікат №87404001 від 14.02.2019.

Після подання митної декларації, у зв`язку із спрацюванням Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), посадовими особами митного органу було здійснено митний огляд товарів та транспортного засобу, заявлених у митній декларації, що засвідчено актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 10.04.2019 № UА500010/2019/008б62.

При проведенні митного огляду товару було встановлено, що фактично в контейнері, в якому здійснювалося його переміщення, наявний надлишковий товар вагою 1 360,8 кг.

15.04.2019 посадовими особами митного органу у відношенні позивача складено протокол про порушення митних правил № 0949/50000/19.

06.05.2019 ОСОБА_1 до митного органу подано письмові пояснення, в яких він просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях ознак порушення митних правил.

Постановою Одеської митниці ДФС від 15.05.2019 у справі про порушення митних правил № 0949/50000/19 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 33177,42 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Митним кодексом України (далі - МК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

У частині першій статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом. декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

У частині восьмій статті 264 МК України визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до частини п`ятої статті 266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

У ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні вимоги закріплено у ст. 280 КУпАП.

У ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно з частиною другою статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП України передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством передбачено адміністративну відповідальність за подання недостовірних відомостей при декларуванні товару для проходження митного контролю.

Разом з тим, диспозиція статті 485 МК України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей про товар, зокрема його вагу; надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

При цьому, аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону відповідного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).

Водночас, особа, яка відповідальна за вчинення передбачених статтею 485 МК України дій, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

У свою чергу, правопорушення, передбачене наведеною нормою митного законодавства, є правопорушенням з формальним складом, для якого обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є лише суспільно небезпечне діяння.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 760/20661/15-а та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, як особа, уповноважена імпортером ТОВ «Сільпо-Фуд» на декларування товару (свіжого імбиру), мав реальну можливість при заповненні митної декларації перевірити та встановити відомості щодо ваги товару, розмитнення якого ним здійснювалося, зокрема пересвідчитися у тому, що інформація про вагу, зазначена у товаросупровідних документах (19656 кг), відповідає фактичній вазі товару (21016,80 кг, тобто на 1360,80 кг більше).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було вказано недостовірні відомості про вагу імпортованого товару, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на 11059,14 грн.

Доводи позивача про те, що надмірне навантаження товару відбулося з вини постачальника і що він зазначив у митній декларації дані, які відповідають товаросупровідним документам, що підтверджується його листом, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі обставини не надають правових підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України.

Аналізуючи доводи обох сторін, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова у справі про порушення митних правил від 15.05.2019 № 0949/50000/19 є правомірною і підстави для задоволення цього позову відсутні.

Отже, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Одеської митниці Державної митної служби України підлягає задоволенню, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2020 року - скасуванню, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України - задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2020 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби України про скасування постанови та закриття провадження - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 12 травня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: