Справа № 1.380.2019.000541
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2020-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.000541 пров. № А/857/1421/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Макарик В.Я.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

позивач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства освіти і науки України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року (головуючий суддя Гулкевич І.З., м.Львів, проголошено о 16:35:22, повний текст складено 22 грудня 2020 року) у справі № 1.380.2019.000541 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національна академія керівних кадрів культури і мистецтв про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними і скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд з позовом до Міністерства освіти і науки України, (далі - МОН України, міністерство), третя особа Національна академія керівних кадрів культури і мистецтв, в якому просила:

- визнати протиправну бездіяльність Міністерства освіти і науки України та його органів щодо відмови затвердити рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальністю 26.00.01 «Теорія та історія культури» ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства частини 3 пункту 2 щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18 грудня 2018 року у частині скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі висновку;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18 грудня 2018 року в частині підпункту 3 пункту 4 щодо висловлення зауважень голові спеціалізованої вченої ради, членам комісії ради з попереднього розгляду, офіційним опонентам та науковому консультанту;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України прийняти рішення (шляхом видання наказу) про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавтва зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» ОСОБА_1 , та видачу ОСОБА_1 відповідного диплома;

- встановити Міністерству освіти і науки України 30-денний строк на виконання судового рішення з моменту набрання ним законної сили.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликалась на те, що при вирішенні питання про скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі висновку Міністерства освіти і науки України, та його органами, було допущено ряд порушень, а саме: порушення при виборі експерта для проведення експертизи атестаційної справи та дисертації позивача; невідповідність атестаційного висновку експертної ради встановленим у законодавстві вимогам; невідповідність складу експертної ради встановленим у законодавстві вимогам; порушення процедури затвердження атестаційного висновку експертною радою; незалучення фахівців для належного проведення експертизи дисертації; порушення процедури винесення рішення атестаційною колегією; порушення строків розгляду атестаційної справи та дисертації позивача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень атестаційної колегії Міністерства в частині 3 пункту 2 щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18 грудня 2018 року у частині скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі висновку;

- зобов`язано Міністерство освіти і науки України повторно розглянути атестаційну справу та дисертаційну роботу ОСОБА_1 на тему «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» на здобуття наукового ступеня доктора мистецтвознавства за спеціальністю 26.00.01 - теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури, із залученням фахівців, які не брали участь у попередній експертизі дисертації.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю;

- стягнуто з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152,60 грн (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати оскаржене рішення у частині обраного судом першої інстанції способу захисту та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач покликається на те, що судом першої інстанції не враховано покликань позивача на: невідповідність складу експертної ради встановленим у законодавстві вимогам; невідповідність атестаційного висновку експертної ради встановленим законодавством вимогам; неврахування та ненадання належної оцінки доводам позивача щодо винесення відповідачем рішення про скасування спеціалізованої вченої ради про присудження позивачу наукового ступеня з перевищенням меж владних повноважень; обрання неналежного способу захисту прав позивача з огляду на неможливість виконання рішення суду щодо зобов`язання МОН України повторно розглянути атестаційну справу та дисертаційну роботу позивача у зв`язку з втратою відповідачем відповідних повноважень; не надання оцінки доказам щодо інших порушень, допущених відповідачем зазначених у позовній заяві.

Поряд з цим, апеляційну скаргу подало МОН України, яке, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог позивача, прийняти нове, яким у задоволенні позовних відмовити у повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги МОН України покликається на неповне з`ясування судом першої інстанції усіх обставин справи, зокрема в частині строків розгляду атестаційної справи позивача.

ОСОБА_1 та МОН України подали відзиви на апеляційні скарги, в яких заперечили проти вимог апеляційних скарг одне одного, покликаючись на доводи, зазначені ними під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Третя особа, Національна академія керівних кадрів культури і мистецтв, подала відзив на апеляційні скарги, в якому вимоги скарги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити, водночас у задоволенні вимог апеляційної скарги МОН України - відмовити.

Позивач в судовому засіданні вимоги своєї скарги підтримала, просить її задовольнити, проти вимог скарги МОН України заперечує, просить скаргу міністерства відхилити.

Представник відповідача, третьої особи в судові засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 25 травня 2018 року на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 по захисту дисертацій на здобуття наукового ступеня доктора мистецтвознавства при Національній академії керівних кадрів культури і мистецтв позивач захистила дисертаційну роботу на тему «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» зі спеціальності 26.00.01 - теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури.

Протоколом №6 Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, затверджено рішення щодо присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі прилюдного захисту дисертації «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» зі спеціальності 26.00.01 - теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури.

Атестаційна справа ОСОБА_1 надійшла до Міністерства освіти і науки України 08 червня 2018 та була розглянута експертною радою з культурології та мистецтвознавства 28.11.2018 у присутності здобувача.

Згідно витягу з протоколу №4/2018 засідання експертної ради з культурології та мистецтвознавства від 28 листопада 2018 року, експертна рада рекомендувала Міністерству освіти і науки України скасувати рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 щодо присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 . Результати голосування: 8 - «за», «проти» та «утримавшихся» немає.

18 грудня 2018 року на засіданні атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України остання прийняла рішення про скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6, щодо присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та висловила зауваження голові ради, членам комісії спеціалізованої вченої ради з попереднього розгляду дисертації, офіційним опонентам та науковому консультанту за порушення пункту 9 Порядку присудження наукових ступенів.

Пунктом 3 частини 2 наказу Міністерства освіти і науки України №1411 від 18 грудня 2018 року. «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 18 грудня 2018 року» скасовано рішення спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмовлено у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі висновку.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про вчинення відповідачем процедурних порушень під час розгляду атестаційної справи ОСОБА_1 , зокрема в частині строків розгляду такої справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції частково, зважаючи на наступне.

Процедура присудження наукових ступенів доктора і кандидата наук врегульована Порядком присудження наукових ступенів затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 24 липня 2013 року №567 (далі - Порядок 567).

Нормами згаданого порядку визначено наступне.

Наукові ступені доктора і кандидата наук присуджуються особам, які мають повну вищу освіту, глибокі фахові знання і значні досягнення в певній галузі науки. Розгляд і вирішення питань атестації наукових кадрів здійснює МОН України за участю атестаційної колегії, яка діє відповідно до затвердженого ним положення.

Наукові ступені доктора і кандидата наук присуджують спеціалізовані вчені ради за результатами прилюдного захисту дисертацій. МОН України затверджує рішення спеціалізованих вчених рад про присудження наукових ступенів і видає дипломи доктора та кандидата наук.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема Протоколу №6 Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, спецрадою затверджено рішення щодо присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі прилюдного захисту дисертації «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» зі спеціальності 26.00.01 - теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури.

Згідно положень Порядку 567 у МОН України розглядаються документи атестаційних справ здобувачів наукових ступенів та проводиться експертиза дисертацій з метою здійснення контролю за дотриманням спеціалізованими вченими радами вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, про що готується висновок, який подається на розгляд атестаційної колегії МОН України.

МОН України може надсилати дисертацію та атестаційну справу здобувача для додаткового розгляду (колективного рецензування): до іншої спеціалізованої вченої ради в установленому МОН порядку; до закладу вищої освіти або наукової установи.

Строк розгляду у МОН України дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук не повинен перевищувати шести місяців, а наукового ступеня кандидата наук - чотирьох місяців.

08 червня 2018 року атестаційна справа ОСОБА_1 надійшла до МОН України та була передана на розгляд експертної ради з культурології та мистецтвознавства.

В Порядку 567 зазначено, що контроль за науковим рівнем дисертацій МОН здійснює за участю експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій. Порядок утворення, функціонування та діяльності експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій визначається положенням про експертну раду, яке затверджує МОН. Експертні ради з питань проведення експертизи дисертацій проводять експертизу захищених дисертацій, розглядають питання, що належать до їх компетенції, готують експертні висновки про відповідність встановленим вимогам і відповідають за якість та об`єктивність підготовлених ними висновків. У разі потреби МОН запрошує на засідання експертної ради з питань проведення експертизи дисертацій здобувача, наукового керівника, керівника спеціалізованої вченої ради, де проводився захист дисертації.

Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14 вересня 2011 року №1058 затверджено положення про експертну раду з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України (далі - Положення 1058).

Згідно п.1 Положення 1058 експертна рада з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України (далі - експертна рада) є дорадчим органом МОНмолодьспорту, що утворюється для проведення експертизи дисертацій з метою здійснення контролю за їх науковим рівнем, науковою та практичною цінністю, роботою спеціалізованих вчених рад та дотриманням єдиних вимог до здобувачів наукових ступенів.

Поряд цим нормами Положення 1058 встановлено, що експертна рада відповідно до покладених на неї завдань бере участь у:1) проведенні експертизи захищених дисертацій, якщо: дисертація містить таємну інформацію; дисертація надійшла до МОНмолодьспорту у порядку переатестації; дисертація за рішенням МОНмолодьспорту надсилалась до іншої спеціалізованої вченої ради для додаткового розгляду (колективного рецензування); здобувач наукового ступеня кандидата наук не має повної вищої освіти в галузі, з якої підготовлено дисертацію (із запрошенням здобувача); здобувач наукового ступеня за основним місцем роботи не є науковим або науково-педагогічним працівником (із запрошенням здобувача); 2) розгляді документів атестаційних справ здобувачів наукових ступенів, дисертації яких розглядаються експертною радою; 3) розгляді клопотань про утворення спеціалізованих вчених рад та проведення разових захистів; 4) розгляді питань щодо: формування переліку наукових спеціальностей; підготовки паспортів наукових спеціальностей; внесення друкованих та електронних наукових видань до переліку наукових фахових видань України, публікації в яких зараховуються до числа основних публікацій за темою дисертації; визначення спеціалізованих вчених рад для додаткового розгляду, проведення переатестації вчених, яким присуджено наукові ступені в інших державах, та нострифікації дипломів про наукові ступені, виданих в інших державах.

Експертна рада має право: одержувати в установленому порядку від спеціалізованої вченої ради додаткові документи та матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань; запрошувати на свої засідання та заслуховувати здобувачів, керівників спеціалізованих вчених рад, офіційних опонентів, наукових керівників і наукових консультантів; вносити пропозиції МОНмолодьспорту щодо залучення до роботи докторів наук - фахівців з відповідних спеціальностей.

Для розгляду дисертації та документів атестаційної справи, що надходять до експертної ради, голова експертної ради (за його відсутності - заступник) за узгодженням з МОНмолодьспортом призначає експерта (експертів).

Експерт: аналізує якість підготовки документів атестаційної справи (відгуки офіційних опонентів, відгуки на автореферат, висновок спеціалізованої вченої ради, публікації); визначає глибину обговорення дисертації під час захисту; аналізує якість підготовки дисертаційної роботи та автореферату щодо відповідності змісту роботи вимогам до кваліфікаційних наукових праць рівня кандидата чи доктора наук, відповідності паспорту наукової спеціальності, за якою захищено дисертацію, а також на наявність текстових запозичень; оцінює наукову та практичну цінність дисертації, а також ступінь новизни отриманих результатів, достовірність її висновків та рекомендацій.

За результатами експертизи експерт готує проект атестаційного висновку.

Якщо атестаційний висновок експертної ради позитивний, то експертна рада вносить МОНмолодьспорту пропозиції щодо затвердження рішення спеціалізованої вченої ради і видачі диплома про науковий ступінь.

Якщо встановлено, що експертизу дисертації у спеціалізованій вченій раді проведено неякісно, висновок зазначеної ради недостатньо аргументований, то експертна рада вносить МОНмолодьспорту пропозиції щодо скасування рішення спеціалізованої вченої ради і відмови у видачі диплома про науковий ступінь.

У разі потреби експертна рада вносить МОНмолодьспорту пропозиції щодо запрошення на засідання експертної ради здобувача, наукового керівника (консультанта), голову спеціалізованої вченої ради, в якій проведено захист дисертації, чи надсилання дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня для додаткового розгляду, а також проведення повторної експертизи.

Зі змісту атестаційного висновку щодо дисертаційної роботи на здобуття наукового ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 судом встановлено, що атестаційна справа позивача розглядалась експертною радою 12 вересня 2018 року, однак у зв`язку з тим, що в експерта виникли питання по дисертаційному дослідженню розгляд ради перенесено на наступне засідання з викликом позивача як здобувача. Наступне засідання експертної ради відбулось 28 листопада 2018 року. Експертною радою розглянуто атестаційну справу позивача в її присутності. За результатами розгляду справи експертна рада рекомендувала МОН України скасувати рішення спеціалізованої ради Д.26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня доктора, як такої, яка не відповідає вимогам пунктів 9, 10 Порядку присудження наукових ступенів.

18 грудня 2018 року на засіданні атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України остання прийняла рішення про скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6, щодо присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та висловила зауваження голові ради, членам комісії спеціалізованої вченої ради з попереднього розгляду дисертації, офіційним опонентам та науковому консультанту за порушення пункту 9 Порядку присудження наукових ступенів.

Пунктом 3 частини 2 наказу Міністерства освіти і науки України №1411 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 18 грудня 2018 року» скасовано рішення спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмовлено у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі висновку.

Зважаючи на встановлені судом обставини розгляд атестаційної справи ОСОБА_1 тривав у період з 08.06.2018 (дати надходження справи до МОН України) по 18.12.2018, тобто понад шість місяців. При цьому загальний строк розгляду у МОН України атестаційною колегією дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук не повинен перевищувати шести місяців, а строк розгляду в експертній раді не повинен перевищувати трьох місяців. Разом з тим, з матеріалів справи видно, що розгляд у МОН України дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук ОСОБА_1 тривав понад встановлений законодавством строк у три місяці для розгляду атестаційної справи та дисертації у експертній раді, що свідчить про порушення загального строку встановленого для розгляду у МОН України дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук, що за своєю суттю є порушенням процедури розгляду атестаційної справи.

В контексті порушення строків розгляду атестаційної справи МОН України надав заперечення та зокрема, як доводи апеляційної скарги, зазначив, що відповідно до пункту 11 Порядку затвердження рішень про присвоєння вчених звань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №656 формою роботи атестаційної колегії МОН України є засідання, які мають відповідний графік проведення.

На переконання апеляційного суду такі доводи не ґрунтуються на правових нормах, оскільки в Порядку 567 немає жодних застережень щодо будь-яких графіків, а встановлено лише строк, впродовж якого проводиться розгляд атестаційної справи. Отже, у такому контексті орган, який розглядає атестаційну справу вчиняє процедурні дії протягом цього строку, своєчасно та без невиправданих зволікань. Разом з тим, дані наявні у матеріалах справи позицію МОН України спростовують, а тому доводи апеляційної скарги міністерства слід відхилити.

В той же час апеляційний суд зазначає, що процедурні порушення, допущені під час розгляду атестаційної справи, є підставою для скасування її результатів, при цьому така процедура підлягає повторному проведенню. Рішення ж яке ґрунтується на висновку отриманому під час процедури, проведеної з порушеннями підлягає скасуванню.

Згідно пункту 29 Порядку №567 повторний розгляд дисертації та атестаційної справи у МОН здійснюється за рішенням суду із залученням фахівців, які не брали участі у попередній експертизі дисертації.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі №826/7380/15 (провадження №11-778апп18), постанові Верховного Суду у справі №161/10774/17 (адміністративне провадження №К/9901/58172/18).

Зважаючи на наведену вище казану норму, а також приймаючи до уваги визнання судом протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ відповідача «Про затвердження рішень атестаційної колегії Міністерства в частині 3 пункту 2 щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18 грудня 2018 року у частині скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі висновку, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде - розглянути повторно атестаційну справу та дисертаційну роботу ОСОБА_1 на тему «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» на здобуття наукового ступеня доктора мистецтвознавства за спеціальністю 26.00.01 - теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури, із залученням фахівців, які не брали участь у попередній експертизі дисертації. З урахуванням цієї позиції надання оцінки невідповідності складу експертної ради знаходиться поза межами предмету доказування.

В контексті обрання способу захисту порушеного права позивача колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неефективності обраного способу судом першої інстанції, так як на думку ОСОБА_1 буде неможливо виконати рішення суду щодо зобов`язання МОН України повторно розглянути атестаційну справу та дисертаційну роботу позивача у зв`язку з втратою відповідачем відповідних повноважень. Так, дійсно Законом України «Про вищу освіту», а також постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» передбачено створення та функціонування Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з 1 вересня 2015 року. На вказаний орган покладено повноваження у сфері присудження наукових ступенів, зокрема: формування галузевих експертних рад у складі від дев`яти до п`ятнадцяти членів на строк не більше ніж три роки з числа осіб, які мають науковий ступінь у відповідній галузі знань або досвід фахової роботи в галузі не менш як п`ять років, крім представників органів студентського самоврядування; скасування рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня у разі виявлення академічного плагіату за поданням Комітету з питань етики у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; скасування рішення спеціалізованої вченої ради на підставі подання Апеляційного комітету за результатами розгляду звернення, заяви або скарги щодо діяльності та рішень спеціалізованих вчених рад у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; розроблення вимоги до рівня наукової кваліфікації осіб, які здобувають наукові ступені; подання МОН для схвалення порядок присудження наукових ступенів спеціалізованими вченими радами закладів вищої освіти (наукових установ) для внесення в установленому порядку Кабінетові Міністрів України;

Згідно із вищенаведеним, на законодавчому рівні повноваження МОН України щодо присудження наукових ступенів передано іншому органу - Національному агентству із забезпечення якості вищої освіти.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з доводами апелянта щодо неефективності способу захисту, оскільки поза увагою останнього залишено положення п.п.7 п.2 Перехідних положень Закону України «Про вищу освіту», відповідно до яких підготовка кандидатів та докторів наук, що здійснюється вищими навчальними закладами та науковими установами і започаткована до 1 вересня 2016 року, продовжується в межах передбаченого строку підготовки відповідно до законодавства, чинного на момент набрання чинності цим Законом. За результатами захисту дисертацій на здобуття наукового ступеня кандидата наук та наукового ступеня доктора наук у спеціалізованих вчених радах, утворених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, здобувачам наукових ступенів присуджується науковий ступінь кандидата або доктора наук відповідно до законодавства, чинного до набрання чинності цим Законом, та видається диплом кандидата або доктора наук центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки до 31 грудня 2020 року. Цей строк може бути подовжено на час академічної або соціальної відпустки, військової служби або тривалої хвороби.

Крім того, законодавство не містить застережень, що особи які не захистили наукові роботи до 31 грудня 2020 року не зможуть провести такий захист в межах діяльності Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, оскільки позбавлення одного органу державної влади повноважень у певній сфері не може мати наслідком їх неврегульованість та безконтрольність, а лише означає передачу регулювання та управління таких відносин іншому суб`єкту владних повноважень.

Поряд з цим колегія суддів звертає увагу на те, що за результатами складеного атестаційного висновку щодо дисертаційного дослідження ОСОБА_1 висловлено зауваження голові спеціалізованої вченої ради, членам комісії ради з попереднього розгляду, офіційним опонентам та науковому консультанту та зобов`язано Міністерство освіти і науки України прийняти рішення (шляхом видання наказу) про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, що знайшло відображення в частині підпункту 3 пункту 4 щодо висловлення зауважень голові спеціалізованої вченої ради, членам комісії ради з попереднього розгляду, офіційним опонентам та науковому консультанту та зобов`язання Міністерства освіти і науки України прийняти рішення (шляхом видання наказу) про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавтва зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» ОСОБА_1 , та видачу ОСОБА_1 відповідного диплома. Враховуючи те, що судом встановлено процедурні порушення під час розгляду атестаційної справи ОСОБА_1 , наслідком чого є скасування пункту 3 частини 2 наказу Міністерства освіти і науки України №1411 від 18 грудня 2018 року. «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 18 грудня 2018 року» скасовано рішення спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25 травня 2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмовлено у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_1 на підставі висновку поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що підпункт 3 пункту 4 ґрунтується на висновку експертної ради, прийнятому в межах процедури розгляду атестаційної справи ОСОБА_1 в межах якої судом констатовані порушення, а відтак судом першої інстанції помилково відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Разом з наведеними вище доводами ОСОБА_1 в апеляційній скарзі висловила незгоду з висновком суду щодо відмови суду першої інстанції у встановлені строку звіту про виконання судового рішення

В контексті цього апеляційний суд зазначає, що згідно ч. 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначено за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, можна дійти висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення; наступним етапом є розгляд поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу; тобто зі змісту ч.1 та 2 ст.382 КАС України вбачається послідовний алгоритм дій, якщо суд дійде висновку про встановлення звіту.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові у справі №235/7638/16-а від 31 липня 2018 року.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Як наслідок, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Дослідивши наявні матеріали справи суд встановив, що під час судового розгляду справи позивачем заявлялась вимога щодо встановлення судового контролю за рішенням суду в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, однак не було наведено доводів та не було надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду, після набрання таким рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

На підставі ч.6 ст. 139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 139, 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства освіти і науки України задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.000541 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18 грудня 2018 року в частині підпункту 3 пункту 4 щодо висловлення зауважень голові спеціалізованої вченої ради, членам комісії ради з попереднього розгляду, офіційним опонентам та науковому консультанту скасувати та в цій частині вимогу ОСОБА_1 задовольнити.

Провести перерозподіл судових витрат та стягнути з Міністерства освіти і науки України (, проспект Перемоги, 10, м.Київ, 01135) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , ) понесені судові витрати у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.000541 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 15 травня 2020 року.