Справа № 460/2074/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2020 року м. Рівне №460/2074/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке викладене в повідомленні від 06.03.2020 № 195/03.15-21 про відмову в перерахунку пенсії та рішенні про відмову від 03.03.2020 № 58/03.15-24;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.01.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 2663-ІІІ від 12.07.2001 (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 70 % від суми заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.08.2014 отримує пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (у редакції Закону № 2663 від 12.07.2001). Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», яка набрала чинності 06.09.2017, внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та відбулись зміни в оплаті праці працівників прокуратури, а саме збільшено розміри посадових окладів та надбавки до посадових окладів за класні чини, внаслідок чого, як вважає позивач, виникли підстави для перерахунку його пенсії та зумовило його звернення до відповідача з відповідною заявою щодо перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19). Проте, за результатами розгляду вказаного звернення, відповідачем перерахунок його пенсії проведено не було з посиланням на те, що право на перерахунок пенсії виникає для осіб за зверненнями, що надходять починаючи з 13.12.2019, для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настав не раніше 12.12.2019, а також зазначаючи, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури не є підставою для перерахунку пенсій. Позивач стверджує про безпідставність відмови пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії посилаючись до положень частини сімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, що діяла на момент призначення пенсії), згідно з якою призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Зазначає, що з 01.07.2015 зі вступом в дію Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ порядок перерахунку пенсій було делеговано Кабінету Міністрів України, яким не було розроблено відповідного порядку. Водночас, рішенням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 визнано, що питання перерахунку пенсій прокурорам має визначати Верховна Рада України та визнано неконституційними відповідні положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ. Відтак, звернувшись до відповідача із відповідною заявою про перерахунок пенсії позивач стверджує про набуття права на перерахунок пенсії з 01.01.2019 (за 12 місяців).

Окрім того зазначає про неприпустимість обмеження максимального розміру пенсійної виплати, яке в силу положень Закону України від 24.12.2015 № 911-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, в той час як позивачу призначено пенсію з 01.08.2014. Відтак стверджує, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії. Вважаючи, що рішення пенсійного органу щодо відмови у перерахунку його пенсії є незаконним та таким, що грубо порушує конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 08.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позову не визнав, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про порушення позивачем строку звернення до суду, оскільки пенсійні виплати є періодичними щомісячними платежами, які позивач отримує безпосередньо як особа, якій вони призначені. Оскільки позов подано 16.03.2020 без заяви про поновлення пропущеного строку відповідач стверджує, що позов не підлягає до розгляду. По суті позовних вимог покликаючись до положень частини четвертої статі 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначає, що оскільки позивачем подано заяву про перерахунок пенсії 02.03.2020, перерахунок мав би відбутись з 01.03.2020. Також зазначає, що відповідно до частини другої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія обраховується в розмірі 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, відтак позовні вимоги позивача, щодо проведення перерахунку пенсії виходячи із розрахунку 70 відсотків від суми місячної заробітної плати є неправомірними, оскільки на момент звернення із заявою пенсії працівникам прокуратури обчислюються із розрахунку 60 відсотків. Також зазначає, що після прийняття Закону України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури мали визначатись Кабінетом Міністрів України, проте положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури Кабінетом Міністрів України прийнято не було. Стверджує, що саме відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було передбачено частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, а потім частиною двадцятою статті 86 Закону від 14.10.2014 № 1697-VІІ (зі змінами згідно з Законом від 28.12.2014 № 76-VІІІ) зумовило неможливість проведення відповідачем відповідно перерахунку. Окрім того зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 положення частини двадцятої статі 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), відтак стверджує, що право на перерахунок пенсії виникає для осіб за зверненнями, що надходять починаючи з 13.12.2019, для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настає не раніше 13.12.2019. При цьому зауважує, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам лише після 13.12.2019. Крім того зазначає, що ані вищезазначеним рішенням Конституційного Суду, ані Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697- VІІ не визначено, які саме складові заробітної плати слід враховувати при видачі довідок для проведення перерахунку пенсій, а форма довідки яку надав позивач, не затверджена жодним нормативно-правовим актом. Також вважає, що відсутні підстави для виплати пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру оскільки, на законодавчому рівні дане питання врегульоване та встановлено максимальний розмір пенсії, що підлягає до виплати. З таких підстав просив суд відмовити в позові повністю (а.с.54-56).

04.05.2020 позивач подав через канцелярію суду відповідь на відзив (а.с.58-67).

Суд звертає увагу, що частиною шостою статті 12 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання, зокрема, пенсійних виплат, віднесено до справ незначної складності.

Статтею 263 КАС України визначено особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності, зокрема, справ щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, відповідно до частини третьої якої у справах цієї категорії заявами по суті справи є позов та відзив.

При цьому, частиною першою статті 262 КАС України встановлено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження», а згідно з частиною першою статті 159 КАС України учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Отже, заявами по суті даної справи в розумінні положень КАС України є позовна заява та відзив на позов.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні у судовому процесі, встановивши фактичні обставини справи, що мають юридичне значення для вирішення спору, суд зазначає таке.

Сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за вислугою років згідно з Законом України «Про прокуратуру» в розмірі 70 % від суми заробітної плати.

28.02.2020 прокуратурою Рівненської області позивачу видана довідка про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, за № 18-124, згідно з якою розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 06.09.2017 за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу становить 37359,65 грн (а.с.32).

02.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно з нормами Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури за відповідною посадою (а.с.76).

До вказаної заяви позивач долучив довідку від 28.02.2020 № 18-124 про розмір і складові місячного заробітку на посаді начальника відділу (а.с.76 на звороті).

Рішенням від 03.03.2020 № 58/03.15-24 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с.34-35).

Вказане рішення мотивовано тим, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)2019 визнано неконституційним положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, відтак право на перерахунок пенсії виникає для осіб за зверненнями, що надходять починаючи з 13.12.2019, для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настав не раніше 13.12.2019. Отже, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам після 13.12.2019. Постановою Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155, яка набрала чинності з 01.01.2020, затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур. При цьому, пунктом 7 цієї постанови встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру». Враховуючи викладене відповідачем зазначено, що права на перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», згідно з довідкою про заробітну плату від 28.02.2020 № 18-124 (розмір заробітної плати визначено на 06.09.2017 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657), позивач не має, оскільки перерахунок пенсії проводиться у разі зміни розмірів посадових окладів для працівників прокуратури після 13.12.2019, які є підставою для перерахунків пенсії за вислугу років.

Листом від 06.03.2020 № 195/03.15-21 Управлінням застосування пенсійного законодавства відділу з питань перерахунків пенсій № 14 відповідача повідомлено позивача про надіслання завіреної належним чином копії рішення про відмову в перерахунку пенсії за вислугою років від 03.03.2020 № 58/03.15-24 (а.с.33).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Враховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише своїх владних повноважень.

Зі змісту частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На час призначення позивачу пенсії та її нарахування умови і порядок пенсійного забезпечення прокурорів регулювались положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII у відповідній редакції (далі - Закон № 1789-XII).

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-XII (тут і надалі у редакції на момент призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців.

Згідно з частиною другою цієї ж статті пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Згідно з частиною тринадцятою статті 50-1 Закону № 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до частини сімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно з Законом № 1789-XII, на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

В подальшому у статтю 50-1 Закону № 1789-XII вносились зміни, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначалася прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, разом з тим, положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

У ході судового розгляду справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 2014 року отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом № 1789-ХІІ, з розрахунку 70 % складових заробітної плати.

Як уже зазначалось, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах тринадцятій та сімнадцятій статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, якими передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком.

Таким чином суд зазначає, що доводи відповідача щодо перерахунку пенсії позивача у розмірі 60 % від суми місячної заробітної плати відповідно до положень статті 86 Закону № 1697-VІІ у редакції на час звернення позивача щодо перерахунку пенсії є безпідставними, оскільки відповідна норма статті 86 Закону № 1697-VІІ стосується призначення пенсії, а не її перерахунку. Слова «призначення» та «перерахунок» не є тотожними і відповідно носять різний зміст та смислове навантаження. Зокрема, під «призначенням» необхідно розуміти первинні дії органів Пенсійного фонду України щодо соціально-фінансового забезпечення особи, яка вийшла на пенсію, тоді як, під «перерахунком» необхідно розуміти вторинні дії органів Пенсійного фонду України щодо поліпшення соціально-фінансового забезпечення особи. Призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду України у постанові від 10.2.2013 у справі №21-348а/13, згідно з якою при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VI зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Відтак, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», при цьому на виконання законодавчих змін жодного нормативно-правового акта прийнято не було.

З 15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) та втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 пункту 13 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону № 1697-VII Кабінету Міністрів України доручено у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

У встановлений строк відповідних нормативно-правових актів щодо порядку та умов перерахунку пенсій Кабінетом Міністрів України прийнято не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» внесені зміни у постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» зокрема викладено в новій редакції Схеми посадових окладів працівників прокуратур Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, військових прокуратур регіонів і прирівняних до них прокуратур.

Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 (справа № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України визнано такими, що не відповідає Конституції України.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні установив, що: - частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюване положення Закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України.

Частиною другою статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно зі статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» 13.07.2017 № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У Рішенні від 24.12.1997 № 8-зп у справі № 3/690-97 Конституційний Суд України зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

У Рішенні від 30.09.2010 № 20-рп/2010 у справі № 1-45/2010 за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23.01.2019 (справа № 820/2462/17), від 19.11.2018 (справа № 755/4893/18 (755/18431/15-а), від 15.05.2019 (справа № 640/20317/16а).

Таким чином, положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якою передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнані неконституційними та втратили чинність з 13 грудня 2019 року, як це визначено статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(II)/2019 (справа №3-209/2018(2413/18, 2807/19), що, також, визначено вказаним рішенням.

Відтак, з 13.12.2019 Закон № 1697-VII не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача у рішенні про відмову в перерахунку пенсії, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно з Законом України «Про прокуратуру», позаяк, відповідно до положень частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок (з урахуванням визнання рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 такими, що не відповідають Конституції України, положень частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами).

Суд зазначає, що Постановою № 657, яка набрала законної сили 06.09.2017, було підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько-слідчим працівникам.

А отже, вказана постанова, є підставою для проведення перерахунку пенсії за вислугу років позивача.

Із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугою років позивач звернувся до відповідача 02.03.2020, до якої долучив довідку від 28.02.2020 № 18-124 про розмір і складові місячного заробітку на посаді начальника відділу.

Рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 ухвалено 13.12.2019.

Як вже зазначалось судом, відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься в статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення № 7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, відповідні положення втратили чинність з 13.12.2019, а у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури на підставі Постанови № 657 позивач набув право на перерахунок пенсії відповідно до положень частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII починаючи з 13.12.2019.

Слід зазначити, що посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155, яка набрала чинності з 16.01.2020, не може бути взято до уваги оскільки, як зазначено вище, підставою для проведення оспорюваного перерахунку пенсії є постанова Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» яка фактично діяла до моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів № 1155, тобто до 13.12.2019.

Більше того, 26.03.2020 Конституційний суд України ухвалив Рішення № 6-р/2020 у справі у справі № 1-223/2018(2840/18) щодо відповідності Конституції окремого положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України».

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначив, що відповідно до підпункту 5 пункту 63 розділу І Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу доповнено, зокрема, пунктом 26, яким встановлене відмінне від спеціального нормативного регулювання заробітної плати прокурора, закріпленого частиною першою статті 81 Закону, за якою заробітна плата прокурора регулюється Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Наділивши Кабінет Міністрів України повноваженнями встановлювати порядок та розміри заробітної плати прокурора, законодавець запровадив відмінне від передбаченого положеннями статті 81 Закону нормативне регулювання заробітної плати прокурора.

Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу, згідно з яким норми і положення статті 81 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону, а отже, є таким, що суперечить принципу верховенства права, передбаченого частиною першою статті 8 Конституції України.

Таким чином, рішенням від 26.03.2020 Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд також відхиляє аргументи відповідача про неналежність поданої позивачем довідки від 28.02.2020 № 18-124 про розмір і складові місячного заробітку на посаді начальника відділу, що враховується для перерахунку пенсії, оскільки зі змісту самої довідки вбачається, що така видана у відповідності до Постанови № 657, у якій затверджено у новій редакції схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, що призвело до підвищення заробітної плати прокурорських працівників.

Суд враховує, що згідно з приписами частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на те, що відмовляючи у перерахунку пенсії в оспорюваному рішенні про відмову у перерахунку пенсії позивачу від 03.03.2020 № 58/03.15-24 відповідач не обгрунтовував підстави для відмови у відповідному перерахунку невідповідністю змісту або форми доданої довідки для перерахунку пенсії від 28.02.2020 № 18-124, такі доводи відповідача суд до уваги не бере.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії позивача від 03.03.2020 № 58/03.15-24 на підставі довідки від 28.02.2020 № 18-124 про розмір і складові місячного заробітку на посаді начальника відділу, оскільки з 13.12.2019 підстави для відмови в такому перерахунку були відсутні.

Щодо покликання позивача на статтю 50-1 Закону № 1789-XII, як на законодавчу підставу перерахунку пенсії, суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин вказана норма втратила чинність, а тому застосуванню не підлягає.

Натомість, на час вирішення спору, спірні правовідносини регулює частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII в первинній редакції.

Отже, враховуючи право позивача на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», а також те, що відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд, враховуючи положення КАС України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 (справа №3-209/2018 (2413/18, 2807/19), суд дійшов висновку, що для належного захисту права позивача за встановлених обставин справи слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII в первинній редакції, виходячи з розрахунку 70 % від суми заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 28.02.2020 № 18-124, з урахуванням раніше проведених виплат.

Враховуючи викладене, оскільки право позивача на перерахунок пенсії виникло починаючи з 13.12.2019 позовні вимоги у цій частині за період з 01.01.2019 по 12.12.2019 задоволенню не підлягають.

У позовній заяві позивач просить також визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке викладене в повідомленні від 06.03.2020 № 195/03.15-21 про відмову в перерахунку пенсії, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, зокрема оспорюваним у справі рішенням відповідача-суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача внаслідок прийняття оскаржуваного рішення.

З дослідженого судом змісту листа від 06.03.2020 № 195/03.15-21 (а.с.33) суд з`ясував, що Управлінням застосування пенсійного законодавства відділу з питань перерахунків пенсій № 14 відповідача у такий спосіб фактично повідомлено позивача про надіслання копії рішення про відмову в перерахунку пенсії за вислугою років від 03.03.2020 № 58/03.15-24.

Суд зазначає, що за своїм змістом та призначенням лист від 06.03.2020 № 195/03.15-21 є супровідним до рішення відповідача від 03.03.2020 № 58/03.15-24 про відмову у перерахунку пенсії позивача та повідомленням про надіслання такого позивачу. Тобто, вказаний лист (повідомлення) не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні вимог КАС України, оскільки сам по собі не призводить до юридично-значимих наслідків.

Інакше кажучи, такий лист (повідомлення) не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії, не встановлює права і обов`язки, а отже, не породжує правовідносини, що можуть бути предметом спору, який підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Однак, суд звертає увагу на те, що оскарження такого листа (повідомлення) пенсійного органу не можливе і в порядку будь-якого іншого судочинства, тому провадження у справі не може бути закрите.

Таким чином позивач, заявляючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке викладене в повідомленні від 06.03.2020 № 195/03.15-21, яке за змістом є повідомленням про надіслання рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу, тобто не є владним управлінським рішенням, добросовісно помиляється стосовно його юридичної природи. Відтак позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір в частині позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру пенсії суд зазначає, що у порядку адміністративного судочинства підлягає захисту лише дійсне порушене право.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач обмежує виплату пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та на момент розгляду даної адміністративної справи між сторонами є спір щодо розміру такої пенсії.

Відтак позовна вимога щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу пенсію без обмеження граничного розміру є передчасною.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги на майбутнє позаяк на час розгляду справи судом права позивача в цій частині не порушені.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом суд враховує висновки щодо набуття позивачем права на відповідний перерахунок пенсії починаючи з 13.12.2019, в той час як з даним позовом позивач звернувся до суду 17.03.2020, відтак твердження відповідача про пропущення позивачем встановленого статтею 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду є безпідставними.

Щодо вимоги позивача про звернення рішення суду до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини другої статті 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Ураховуючи, що предметом спору є визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинення певних дій, та за рішенням суду не вирішується питання про стягнення конкретно визначеного розміру суми пенсії, а лише вирішується питання щодо зобов`язання відповідача вчинити дії по перерахунку пенсії, така вимога позивача не підлягає задоволенню.

Крім того, в розумінні КАС України, звернення рішення суду до негайного виконання не є позовною вимогою, оскільки визначає порядок виконання судового рішення та не є способом захисту порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатом розгляду адміністративної справи доводи та аргументи позовної заяви знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України суд присуджує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а.с.27) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 03.03.2020 № 58/03.15-24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII в первинній редакції на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 28.02.2020 № 18-124 в розмірі 70 відсотків місячної заробітної плати, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 13.12.2019.

В позові в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке викладене в повідомленні від 06.03.2020 № 195/03.15-21 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.01.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 2663-ІІІ від 12.07.2001 (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 70 % від суми заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» без обмеження граничного розміру пенсії, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження рішення суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)

У зв`язку із перебуванням головуючої судді у щорічній оплачуваній відпустці у період з 04.05.2020 по 08.05.2020 (наказ від 22.04.2020 № 128-від) повне рішення суду складено 12 травня 2020 року.

Суддя Нор У.М.