Справа № 420/3788/19
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3788/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» (юридична адреса: 65110, м. Одеса, вул. Балківська, 35, кв. 34, ) про стягнення суми податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

25.06.2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрансгруп" про стягнення суми податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 459751 грн. 52 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у ТОВ «Автотрансгруп» наявна заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість у розмірі 459751 грн. 52 коп. Податковий борг виник в результаті несплати відповідачем податкових зобов`язань, самостійно визначених в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок на загальну суму 458885 грн. 00 коп. На підставі акту камеральної перевірки відповідачем складено податкове повідомлення-рішення, яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на додані вартість в розмірі 710 грн. 00 коп. (штрафні санкції) та визначено суму грошового зобов`язання з податку на додані вартість в розмірі 2926 грн. 66 коп. (штрафні санкції). Також, позивач вказує, що на суму боргу нарахована пеня в розмірі 37 грн. 28 коп. З урахуванням наявних переплат за відповідачем обліковується податковий боргу в розмірі 459751 грн. 52 коп. Податковим органом вчинялися заходи щодо стягнення податкового боргу у вигляді винесення та направлення на адресу боржника податкової вимоги форми, але позитивних наслідків такі дії не мали. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про стягнення суми податкового боргу.

Ухвалою від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 29.08.2019 року зупинено провадження у справі № 420/3788/19 до розгляду справи № 420/4984/19 за позовом ТОВ «Автотрансгруп» до ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дії ГУ ДФС в Одеській області та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 15.05.2020 року поновлено провадження в справі.

Дослідивши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ТОВ «Автотрансгруп» зареєстроване Одеським міським управлінням юстиції 31.03.2005 року за №0006571. За даними ГУ ДФС в Одеській області ТОВ «Автотрансгруп» перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області з 05.04.2005 року та зареєстроване за № 15759.

Станом на 01.11.2018 року, відповідно до розрахунку заборгованості, довідки - розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ТОВ «Автотрансгруп» з податку на додану вартість перед бюджетом становить 459751 грн. 52 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості податковий борг складається з наступних сум:

- несплати відповідачем податкових зобов`язань, самостійно визначених в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 01.10.2017 року на загальну суму 458885 грн. 00 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № від 08.12.2017 року, яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на додані вартість в розмірі 710 грн. 00 коп. (штрафні санкції);

- податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2018 року, яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на додані вартість в розмірі 2926 грн. 66 коп. (штрафні санкції);

- пеня в розмірі 37 грн. 28 коп.

Всього, з урахуванням переплат, на суму 459751 грн. 52 коп.

В зв`язку з несплатою товариством заборгованості податковим органом винесено податкову вимогу форми «Ю» №46306-17 від 02.01.2018 року, яку направлено на адресу відповідача та відповідно до приписів Податкового кодексу України вручено належним чином.

За позицією податкового органу на час звернення до суду зазначена у вимозі сума боргу відповідачем не сплачена та останній має податковий борг в загальному розмірі 459751 грн. 52 коп., що підтверджується документально.

Згідно із п. п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПКУ, у разі якщо у платника податків якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи вбачається, що з дати отримання податкової вимоги, відповідачем податковий борг не погашено, а отже, відповідно до статті 60 ПК України зазначена податкова вимога не відкликалася.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, визначено, що органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

При цьому, пунктом 41.2 статті 41 ПК України передбачено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, позивач є органом державної влади, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

17.11.2017 року ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» подало контролюючому органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року (реєстраційний номер ), що також підтверджується квитанцією №2 від 20.11.2017 року про отримання ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкової декларації за жовтень 2017 року.

У грудні 2017 року ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» було самостійно виявлено помилку у податковій декларації за жовтень 2017 року, у зв`язку з чим було надіслано на адресу контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2017 року (реєстраційний номер ), що підтверджується квитанцією №2 від 27.12.2017 року про отримання ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкової декларації за жовтень 2017 року .

В уточнюючому розрахунку від 27.12.2017 року платник податків, виправивши помилку у І розділі «Податкові зобов`язання», натомість допустив нову помилку, а саме: у ІІІ розділі «Розрахунки за звітний період», замість того, що заповнити графу 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду», неправильно заповнив рядок 20.1 «Зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» у сумі 458885,00 грн.

У квітні 2018 року ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» подало уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2017 року (реєстраційний номер ) та відповідно до квитанції №2 від 18.04.2018 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області отримало податкову декларацію за жовтень 2017 року.

У червні 2018 року ТОВ «АВТОТРАНСГРУП» подало уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2017 року (реєстраційний номер ) та відповідно до квитанції №2 від 22.06.2018 року він був отриманий ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Листом за вих.№050 від 16 липня 2018 року позивач повідомив відповідача про те, що 27.12.2017 року ним подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за № за період жовтень 2017 року з помилково заповненим рядком 20.1, що призвело до появи недоїмки на особовому рахунку з ПДВ, у зв`язку з чим просив ГУ ДФС в Одеській області анулювати уточнюючий розрахунок від 27.12.2017 року.

Листом за вих.№052 від 16 липня 2018 року позивач знову повідомив податковий орган про те, що 27.12.2017 року ним подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за № за період жовтень 2017 року з помилково заповненим рядком 20.1, що призвело до появи недоїмки на особовому рахунку з ПДВ.

Дані, що містяться в інтегрованій картці платника податків з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за 2017 рік ТОВ "АВТОТРАНСГРУП" підтверджують факт, що причиною виникнення податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 458 847,72 грн. є помилка позивача у заповненні уточнюючого розрахунку від 27.12.2017 р.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому норми ПК України не містить обов`язку контролюючого органу повторно вручати платнику податків податкову вимогу у разі зміни суми податкового боргу.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Отже факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого зобов`язання призводить до набуття таким статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Крім іншого, суд зазначає, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду в справі №420/4984/19 від 10.03.2020 року зобов`язано Головне управління ДФС в Одеській області відобразити в інтегрованій картці платника ТОВ «Автотрансгруп» достовірні дані, шляхом відображення сум корегування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) податкового періоду з податку на додану вартість за жовтень 2017 року на підставі уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 18.04.2018 року, № від 22.06.2018 року та № від 19.04.2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, податковим органом не внесено до ІКП відповідача достовірних даних по уточнюючим розрахункам № від 18.04.2018 року, № від 22.06.2018 року та № від 19.04.2019 року, як наслідок відсутні докази наявності у відповідача податкового боргу розмірі 458847 грн. 72 коп.

В той же час, відповідач не заперечує проти правомірності решти податкового боргу в розмірі 866 грн. 52 коп.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання в розмірі 866 грн. 52 коп. набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення податковим органом відповідачу податкової вимоги та її вручення останньому, враховуючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду в справі №420/4984/19 від 10.03.2020 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на те, що суб`єкт владних повноважень не поніс витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні витрати не підлягають розподілу та стягненню.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС в Одеській області підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 262, 242-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» (юридична адреса: 65110, м. Одеса, вул. Балківська, 35, кв. 34, ) про стягнення суми податкового боргу - задовольнити частково.

Стягнути з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» (юридична адреса: 65110, м. Одеса, вул. Балківська, 35, кв. 34, ) податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 866,52 грн. (вісімсот шістдесят шість грн. 62 коп.) на бюджетний рахунок № 5008, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 14010100, отримувач коштів УК у м. Одесі/Приморський район/14010100.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.