Справа № 640/3562/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 року м. Київ № 640/3562/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до Міністерства оборони України
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд: визнати противоправною відмову Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити в місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності, внаслідок поранення, контузію та захворювання, які пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що проходив службу в Збройних силах України, під час проходження військової служби отримав поранення, контузії та захворювання, які пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. У жовтні 1988 року був звільнений. 03.01.2017 під час огляду медико-соціальною експертною комісією позивача вперше визнано інвалідом третьої групи внаслідок поранення, контузії та захворювання, які пов`язані з виконанням військової служби. У грудні 2018 року позивач звернувся до МОУ із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, що передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з встановленням інвалідності, внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Однак, у призначенні одноразової грошової допомоги було відмовлено.

Вважаючи дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

У відзиві на адміністративний позов відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог з тих підстав, що з заявою та доданими до неї документами для призначення одноразової грошової допомоги позивачу необхідно було звернутися до обласного військового комісаріату за місцем проживання.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах, під час якої отримав поранення, контузію та захворювання, які пов`язані з виконанням військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. У жовтня 1988 року він був звільнений з військової служби.

Згідно витягу з протоколу 704 від 15.09.2016 засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України вбачається захворювання черевний тиф (клінічно) середньої важкості, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0741030 від 03.01.2017, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби позивачу вперше встановлена третя група інвалідності з 03.01.2017 року.

25.09.2018 року позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

У листі від 22.11.2018 року №0290/І-1728/944, відповідач вказав, що документи на призначення одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності особам з військової служби оформлює та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний комісаріат за місцем проживання цих осіб та рекомендовано звернутися в військовий комісаріат за місцем проживання.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача, вважаючи їх неправомірними звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01 січня 2014 року шляхом доповнення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» статтею 16-3 (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04 липня 2012 року №5040-VI).

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З метою реалізації норм статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (надалі Порядок 975).

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Отже, законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону № 2011-XII

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку 975.

Зазначене кореспондується з Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 року №530 (надалі Положення 530). Відповідно до пункту 4.7 Положення 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб, до якого згідно Порядком № 975 подається заява з відповідними документами.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, чинним законодавством чітко встановлено порядок та суб`єктний склад прийняття рішення про виплату гарантованої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразової грошової допомоги.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що заява на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та необхідний перелік документів подається до обласного військового комісару, який надає висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, та додані до нього документи у 15-денний строк до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. У свою чергу, Міністерство оборони України вирішує питання та приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Як свідчать встановлені обставини справи, за результатом розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги, Департаментом фінансів Міністерства оборони України було прийнято рішення від 22.11.2018 року №0290/І-1728/944 про відсутність підстав для розгляду заяви у зв`язку з порушенням порядку надходження документів та відсутністю відповідного висновку обласного комісаріату.

Тобто, в даному випадку, відповідачем не приймалось рішення про відмову у задоволенні заяви позивача на отримання одноразової грошової допомоги, а було прийнято рішення про повернення його документів у зв`язку з відсутністю підстав для їх розгляду.

Судом не встановлено факту бездіяльності відповідача, що полягала у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку прийняти у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилати його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач, посилаючись на протиправність дій відповідача, просив суд зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю.

Однак, як було встановлено судом, в даному випадку подані позивачем документи Департаментом фінансів Міністерства оборони України не розглядались та питання щодо фактичного призначення одноразової грошової допомоги по суті не вирішувалось, оскільки було прийнято рішення про повернення документів у зв`язку з їх неналежністю.

Суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень зокрема з боку органів державної влади, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав фізичної особи та породжує контроль за правомірністю прийняття суб`єктом владних повноважень рішення або вчинення певних дій.

При цьому, судовий орган не може брати на себе обов`язок по захисту прав особи на майбутнє або вирішенню в односторонньому порядку питань, які відносяться до повноважень органів державної влади та які ними не вирішувались.

Суд звертає увагу позивача, що особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами, зазначеними у наведеному нижче переліку, до обласного військового комісаріату або відповідної військової частини. Комплект документів перевіряється та надсилається за належністю до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги, після чого вони подаються Міністру оборони України для прийняття відповідного рішення.

Отже, з огляду на невирішення Департаментом фінансів Міністерства оборони України у визначеному законодавством порядку, питання про можливість призначення позивачу одноразової грошової допомоги, суд не бачить підстав щодо обґрунтованості зобов`язання відповідача здійснити такі дії.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі.

З огляду на те, що, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 5-11,19,72,90,-77, 139, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур