Справа № 340/2697/19
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2020-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2020 року м.Дніпросправа № 340/2697/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі № 340/2697/19 (суддя Жук Р.В., повний текст рішення складено 13.01.2020р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, третя особа: Фермерське господарство "Лісове" про визнання неправомірною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - відповідач) оформлену листом від 18.09.2019 року за № Л-7933/0-3897/0/17-19 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 5,20 умовних кадастрових га у власність ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в межах Вільшанської селищної ради Кіровоградської області за рахунок земельних ділянок, які надані у постійне користування засновнику та члену фермерського господарства "Лісове" - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 5,20 умовних кадастрових га у власність для ведення фермерського господарства в межах території Вільшанської селищної ради Кіровоградської області за рахунок земельної ділянки площею 25,0 га, яка надана у постійне користування засновнику та члену фермерського господарства "Лісове" - ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право постійного користування землею від 12.03.1998 року серії КР, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 63, який видано на підставі розпорядження Вільшанської райдержадміністрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є членом фермерського господарства "Лісове", відповідним протоколом загальних зборів членів вказаного господарства вирішено розпаювати та в подальшому приватизувати земельну ділянку площею 25,0 га між членами фермерського господарства. Позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 5,20 умовних кадастрових га у власність для ведення фермерського господарства в межах Вільшанської селищної ради Кіровоградської області за рахунок земельних ділянок, які надані у постійне користування засновнику та члену фермерського господарства "Лісове" - ОСОБА_1 на підставі державного акту на право постійного користування землею від 12.03.1998 року серії КР №63. Однак, відповідач відповідним листом відмовив у задоволенні такої заяви.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем було надано всі необхідні документи для надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з прийняттям нового, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 5,20 умовних кадастрових га у власність для ведення фермерського господарства в межах території Вільшанської селищної ради Кіровоградської області як члену ФГ «Лісове» за рахунок земельної ділянки площею 25,0 га, яка надана у постійне користування засновнику та члену фермерського господарства «Лісове» - ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право постійного користування землею від 12.03.1998 року серії КР, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №63 (а.с. 22).

До заяви позивачем додано: копію паспорту, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, засвідчена копія Державного акту, копія статуту фермерського господарства «Лісове», копія свідоцтва з ЄДР юридичних осіб, копія протоколу загальних зборів членів ФГ «Лісове» від 09.08.2019 року №2, копія довідки відділу у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.03.2019 року №6/137/-19; витяг з ДЗК; нотаріально засвідчена згода на виділення користувачем земельної ділянки.

Відповідач листом від 18.09.2019 року №Л-7933/0-3897/0/17-19 надав відповідь, за змістом якої вказано, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України, за результатами поданих позивачем матеріалів, встановлено, що така заява не відповідає вимогам вказаної статті, а саме: не додано графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, згідно яких було б можливо визначити місце розташування земельної ділянки та належність її до адміністративно-територіальної одиниці. Тому, у Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області немає підстав для задоволення такої заяви (а.с. 46).

Не погодившись із такою відповіддю позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, вказав, що позивач при зверненні із заявою до відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не надав всіх необхідних документів для прийняття позитивного для позивача рішення. Зазначив, що відповідачем при винесенні листа від 18.09.2019 року №Л-7933/0-3897/0/17-19 дотримано вимоги чинного земельного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Отже, за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

В даному випадку позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, лист відповідача, в якому зазначено про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 815/6094/17.

Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданих позивачем заяв.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача належним чином розглянути питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із прийняттям відповідного владного рішення.

Однак, також належить визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно листа, а не шляхом прийняття наказу.

Враховуючи викладене, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача у даному випадку є визнання протиправною бездіяльність відповідача у вирішенні заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для сільськогосподарського призначення державної власності в розмірі 5,20 га для ведення фермерського господарства та зобов`язання відповідача повторно розглянути зазначену заяву позивача, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні.

Враховуючи вище наведене, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі № 340/2697/19 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області у вирішенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 5,20 умовних кадастрових га у власність для ведення фермерського господарства в межах території Вільшанської селищної ради Кіровоградської області як члену ФГ «Лісове» за рахунок земельної ділянки площею 25,0 га, яка надана у постійне користування засновнику та члену фермерського господарства «Лісове» - ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право постійного користування землею від 12.03.1998 року серії КР, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №63.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 5,20 умовних кадастрових га у власність для ведення фермерського господарства в межах території Вільшанської селищної ради Кіровоградської області як члену ФГ «Лісове» за рахунок земельної ділянки площею 25,0 га, яка надана у постійне користування засновнику та члену фермерського господарства «Лісове» - ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право постійного користування землею від 12.03.1998 року серії КР, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №63, та прийняти за наслідками розгляду відповідне рішення.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак