Справа № 240/8881/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8881/19

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

15 травня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року (м. Житомир, 20 лютого 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у невиплаті йому грошового забезпечення за період з 23.05.2018 до 23.07.2018;

- стягнути з відповідача на його користь невиплачену суму грошового забезпечення за період з 23.05.2018 до 23.07.2018 у розмірі 50474,63 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача, які виразились у неправильному нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільнені;

- стягнути з відповідача на його користь невиплачену частину одноразової грошової допомоги у розмірі 53993,95 грн. (без врахування несплаченої частини військового збору у розмірі 822,24 грн).

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що проходив військову службу в органах Служби безпеки України та через сімейні обставини (або з інших причин) звільнений з такої служби та виключений зі списків особового складу. Вважає, що при визначенні розміру та при виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби його права були порушені, так як не отримано таку виплату в належному розмірі. На думку позивача, Управлінням Служби безпеки України у Житомирській області його неправомірно позбавлено всіх видів надбавок, доплат та інших передбачених платежів, а з травня 2018 року остаточно припинено виплату грошового забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що позивач перебував у розпорядженні за підпунктом «ж» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у редакції з 12.08.2015. Станом на 23.05.2018, на момент виходу позивача з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивач перебував у розпорядженні більше шести місяців, у зв`язку із чим, останньому у період з 23.05.2018 по 23.07.2018 грошове забезпечення відповідно до Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України не виплачувалося. При звільненні з військової служби у запас СБУ позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 106623,46 грн., що включала в себе 25% виходячи із посадового окладу у сумі 9455,74 грн., окладу за військовим званням в сумі 1480 грн., надбавки за вислугу років за 26 повних календарних років військової служби у розмірі 5467,87 грн.. Вважає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідно до наказу СБ України від 23.10.2014 №10/12-ОС позивач зарахований у розпорядження начальника Управління СБ України в Житомирській області по посаді заступника начальника управління, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про очищення влади" та за підпунктом "б" пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України 27 грудня 2007 року №1262 (далі - Положення).

Згідно з наказом СБ України від 31.12.2015 №1489-ОС, позивач перебував у розпорядженні начальника Управління СБ України в Житомирській області за підпунктом «ж» пункту 48 Положення по посаді заступника начальника управління з 12.08.2015.

Відповідно до наказу начальника Управління СБ України в Житомирській області №272-ОС від 28.10.2016 позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку з 01.04.2016 до 25.12.2018. Вказана відпустка позивачем була перервана, у зв`язку із чим, згідно з наказом начальника Управління СБ України в Житомирській області №126-ОС від 22.05.2018, останній приступив до виконання службових обов`язків за цією ж посадою.

Відповідно до зазначеного наказу та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказу Служби безпеки України від 12 березня 2018 року № 380 "Про затвердження переліків посад і тарифних розрядів військовослужбовців Служби безпеки України", Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців СБ України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 10 квітня 2018 року № 515/ДСК та наказу Служби безпеки України "Про затвердження нових умов грошового забезпечення військовослужбовців СБ України у 2018 році" №765/ДСК від 10.05.2018 позивачу з 23.05.2018 встановлено: посадовий оклад відповідно 56 1,4 тарифного розряду у розмірі 9455,74 грн., надбавку за службу в умовах режимних обмежень, згідно з главою 3 розділу III Інструкції, у розмірі 15% посадового окладу.

Поряд із цим, на виконання вимог Інструкції №515/ДСК Управлінням СБ України в Житомирській області підготовлено рапорт на ім`я Голови СБ України щодо погодження нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, виходячи із посадового окладу (9455,74 грн.), окладу за військовим званням (1480 грн.), надбавки за вислугу років (50%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%). Проте, вказаний рапорт Управлінню повернено із запереченнями заступника Голови СБУ України, і як наслідок, грошове забезпечення не виплачувалось.

Наказом Голови СБ України від 14.08.2018 №887-ОС позивач звільнений з військової служби у запас СБ України за підпунктом а пункту 61, підпункту д пункту 63 (через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

Відповідно до наказу начальника управління Служби безпеки України в Житомирській області №170-ОС від 20.07.2018 позивача виключено зі списків особового складу.

При звільненні позивачу нарахована одноразова грошова допомога у розмірі 106623,46 грн. (9455,74 грн.+1480 грн.+5467,87 грн.)*25%*26 календарних років), в тому числі в розмірі 25 відсотків виходячи з посадового окладу 9455,74 грн., окладу за військовим званням у сумі 1480 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 5467,87 грн. за 26 повних календарних років військової служби. По вказаній виплаті проведено повний розрахунок без урахування військового збору (1599,35 грн.) у розмірі 105024,11 грн..

Не погоджуючись із розміром одноразової грошової допомоги при звільненні та бездіяльністю щодо сплати грошового забезпечення у період з 23.05.2018 до 23.07.2018 позивач звернувся до суду з цим позовом.

При зверненні із даною позовною заявою, позивач наголошує на безпідставній невиплаті йому грошового забезпечення у період з 23.05.2018 до 23.07.2018 та не включенні усіх передбачених наказом №126-ОС від 22.05.2018 надбавок, що стало наслідком неправильного розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 53993,95 грн..

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом - ч. 3 ст. 43 Конституції України.

Грошове забезпечення військовослужбовців та оплата праці працівників Служби безпеки України визначена ст. 30 Закону України "Про Службу безпеки України" № 2229-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2229-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 2229-XII умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України визначив, що виплачувати військовослужбовцям посадові оклади, оклади за військовими званнями, надбавку за вислугу років, грошову винагороду та матеріальну допомогу, грошову компенсацію замість продовольчого пайка, речового забезпечення та здійснювати інші виплати на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України - постанова № 37 від 21 січня 1993 р..

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України постановою № 704 визначив грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також повноваження керівників державних органів щодо встановлення посадових окладів, надбавок, виплати премій та допомоги. Повноважень щодо не здійснення виплат грошового забезпечення у певних випадках, Кабінет Міністрів України не надавав і не міг надати.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби Безпеки України визначено вимогами Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України №515/ДСК від 10.04.2018 (далі Інструкція №515/ДСК).

Судом першої інстанції витребувано та досліджено розділи IV та V вказаної Інструкції в частині виплати грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні та в частині виплати компенсаційного характеру.

За змістом п.п. 1 п.1 розділ IV Інструкції №515/ДСК видно, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованих в розпорядження відповідних начальників або керівників здійснюється на підставі наказів по особовому складу та підлягають погодженню з відповідними фінансовими і юридичними підрозділами. За такими військовослужбовцями зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування в розпорядженні, передбачених п.48 Положення, а в разі не визначення таких строків протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядження.

У разі не призначення на посаду або не звільнення військовослужбовця з військової служби після закінчення строків перебування у розпорядженні виплата грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови СБ України на підставі рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.

Суд першої інстанції помилково вважав, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцю Служби безпеки України, який більше шести місяців перебуває у розпорядженні вищестоящого начальника і не призначений на посаду або не звільнений зі служби, здійснюється лише з дозволу керівництва самої служби, і у разі відсутності такого - може не виплачуватися.

Колегія суддів вважає, що доки військовослужбовець Служби безпеки України проходить військову службу, на нього розповсюджуються усі гарантії, визначені Розділ V Закону № 2229-XII - соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України.

Крім цього, вказівка у п.п. 1 п.1 розділ IV Інструкції №515/ДСК про виплату грошового забезпечення у таких випадках за рішенням Голови СБ України, не може свідчити про можливість не оплачувати проходження військової служби.

Так, відповідно до наказу Управління СБУ в Житомирській області № 126-ОС від 22.05.2018 позивач перервав відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та приступив до виконання службових обов`язків. Цим же наказом, починаючи з 23.05.2018, позивачу було визначено грошове забезпечення виходячи із основних та додаткових видів грошового забезпечення, які носять постійний характер:

1) посадовий оклад відповідно 56-1.4% тарифному розряду у розмірі 9455,74 гривень;

2) оклад за військовим званням (постійний характер встановлено Постановою КМУ № 704) 1 480 гривень;

3) надбавка за вислугу років (постійний характер встановлено Постановою КМУ № 704) 5 467, 87 гривень:

4) надбавку за особливості проходження служби, згідно з главою 2 розділу Ш Інструкції № 515/ДСК від 10.04.2018, у розмірі 37% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

5) преміювання, згідно з главою 15 розділу III Інструкції № 515/ДСК від у розмірі 10% посадового окладу;

6) надбавку за службу в умовах режимних обмежень, згідно з главою 3 розділу III Інструкції № 515/ДСК від 10.04.2018, у розмірі 15% посадового окладу.

У порядку, передбаченому Інструкцією № 515/ДСК грошове забезпечення, у вказаних розмірах повинно було бути виплачено позивачу не пізніше дня фактичного звільнення - 23.07.2018, однак не було фактично нараховано і не виплачено.

Обов`язок відповідача провести нарахування та виплату казаного грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги у повному обсязі підтверджується Наказом Управління СБУ в Житомирській області № 126-ОС від 22.05.2018, Витяг із якого був отриманий офіційно у відповідача.

У оскарженому рішенні суд першої інстанції зазначив про встановлення факту видачі Наказу № 126-ОС від 22.05.2018 у тому варіанті, на якому наполягає відповідач (без надбавки за особливості проходження служби та без преміювання). Однак, такого висновку суд дійшов на підставі довідки відповідача про ознайомлення позивача з матеріалами його особової справи, а не самого наказу.

Таким чином, позов у частині визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у невиплаті йому грошового забезпечення за період з 23.05.2018 до 23.07.2018 та стягнення з відповідача на його користь невиплачену суму грошового забезпечення за цей період у розмірі 50474,63 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Однак, при нарахуванні і виплаті цієї грошової допомоги, відповідач не врахував надбавку за службу в умовах режимних обмежень та щомісячної премії, згідно з главою 3 розділу III Інструкції № 515/ДСК від 10.04.2018, у розмірі 15% та 10% відповідно посадового окладу, з якого обраховувалась сума такої допомоги, хоча, на підставі п.2 ч.2 ст. 15 Закону № 2011-XII та у порядку, визначеному Інструкцією № 515/ДСК дана надбавка повинна враховуватись, у разі її встановлення.

Таким чином, позов у частині визнання протиправними дії відповідача, які виразились у неправильному нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги при звільнені та стягнення з відповідача на його користь невиплачену частину одноразової грошової допомоги у розмірі 53993,95 грн. (без врахування несплаченої частини військового збору у розмірі 822,24 грн). також підлягає задоволенню.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України з Житомирській області, яка виразилась у невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 23.05.2018 до 23.07.2018.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 невиплачену суму грошового забезпечення за період з 23.05.2018 до 23.07.2018 у розмірі 50474,63 грн..

Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Житомирській області, які виразились у неправильному нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Житомирській області на його користь невиплачену частину одноразової грошової допомоги у розмірі 53993,95 грн. (без врахування несплаченої частини військового збору у розмірі 822,24 грн.).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.