Справа № 280/4418/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4418/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу 44 гарнізонного будинку офіцерів

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 (суддя суду першої інстанції Новікова І.В.), прийняте в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження в м. Запоріжжі в адміністративній справі № 280/4418/19 за позовом 44 гарнізонного будинку офіцерів до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2019 року 44 гарнізонний будинок офіцерів звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати виконавчий комітет Мелітопольської міської ради скасувати реєстраційний запис №0003096 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 22.12.2011 державним реєстратором внесено запис №1003096 про включення відомостей про 44 гарнізонний будинок офіцерів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з видачою виписки. Позивач вказує на те, що відповідно до положень Закону України «Про державну таємницю» та Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, відомості про дислокацію об`єктів Збройних Сил України становлять державну таємницю, а відтак їх включення до Реєстру є протиправним. Зазначає, що звертався до відповідача з заявою про скасування проведеної реєстраційної дії, проте позивача повідомлено про те, що скасування реєстраційного запису можливо виключно на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції 44 гарнізонний будинок офіцерів звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга фактичного обґрунтована доводами адміністративного позову. За доводами позивача, судом першої інстанції не враховано, що наявність відомостей про 44 гарнізонний будинок офіцерів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців може призвести до розголошення відомостей, які становлять державну таємницю. Також, судом не взято до уваги, що об`єкти, відомості щодо яких становлять державну таємницю, заносяться до відомчого реєстру; включення позивача до різних державних реєстрів є порушенням ведення Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності.

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.12.2011 державним реєстратором відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис №0003096 про включення відомостей про 44 гарнізонний будинок офіцерів ().

Позивач вважаючи незаконним включення відомостей щодо нього до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань звернувся до відповідача з запитом про скасування відповідної реєстрації.

У відповідь виконавчий комітет Мелітопольської міської ради повідомив, що відповідно до статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі проводиться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Позивач не погодившись з відмовою у скасуванні реєстраційної дії по включенню його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, звернувся з цим позовом.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для зобов`язання відповідача скасувати запис (реєстраційну дію) щодо позивача, оскільки документи, для проведення реєстраційних дій 44-го гарнізонного будинку офіцерів були подані уповноваженим представником позивача за довіреністю, а державний реєстратор під час проведення державної реєстрації, виконуючи функцію легалізації події, не наділений повноваженнями щодо перевірки питань віднесення інформації до державної таємниці, позивачем не надано доказів щодо присвоєння грифу таємності відомостям, що містяться у документах, що подавалися на реєстрацію та були внесені до Єдиного державного реєстру.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження державного реєстратора у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі Закон № 755-IV).

Ч. 1 ст. 3 Закону № 755-IV (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних правовідносин) визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 755-IV відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 755-IV відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

До Єдиного державного реєстру не вносяться відомості, що становлять державну таємницю, що передбачено ч. 4 ст. 7 ЗУ № 755-IV.

Згідно з ч.1 ст. 25 вказаного вище Закону державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження рішення суду, на підставі якого вчинено реєстраційну дію; 3) рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 цього Закону.

Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: 1) заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); 2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; 3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; 4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; 5) перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 6) перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; 7) прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання; 8) проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 9) формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів; 10) видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі).

Перелік підстав для відмови у державній реєстрації визначений ст. 28 № 755-IV та є вичерпним.

З огляду на наведене правове регулювання суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації на підставі перевірки вичерпного переліку документів лише засвідчує факт, тобто виконує функцію легалізації події. Виконання цієї функції не передбачає і не наділяє його повноваженнями перевірки (контролю) інших критеріїв, ніж визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року у справі №21-3452а15.

При цьому, фактичні обставини справи свідчать, що реєстраційний запис №0003096 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, внесений 22.12.2011 державним реєстратором за наслідками розгляду заяви та доданих документів, що були подані уповноваженим представником позивача за довіреністю, виданою керівником 44-го гарнізонного будинку офіцерів, тобто за ініціативою позивача.

Щодо доводів скаржника з приводу того, що відомості про позивача становлять державну таємниці, у зв`язку з чим підлягають скасуванню в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

ЗУ «Про державну таємницю» передбачає певну процедуру віднесення інформації до державної таємниці шляхом прийняття державним експертом з питань таємниць рішення про віднесення категорії відомостей або окремих відомостей до державної таємниці з установленням ступеня їх секретності шляхом обґрунтування та визначення можливої шкоди національній безпеці України у разі розголошення цих відомостей, включенням цієї інформації до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, та з опублікуванням цього Зводу, змін до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про державну таємницю», пункту 1.4.4 Зводу № 440 відомості про організаційно-штатну структуру, дислокацію, систему охорони, оборони, чисельність особового складу військових частин (установ) Збройних Сил України на мирний час, а також їх підпорядкованості становить державну таємницю.

Ст. 10 ЗУ «Про державну таємницю» передбачено, що віднесення інформації до державної таємниці здійснюється мотивованим рішенням державного експерта з питань таємниць за його власною ініціативою, за зверненням керівників відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій чи громадян. Державний експерт з питань таємниць відносить інформацію до державної таємниці з питань, прийняття рішень з яких належить до його компетенції згідно з посадою. У разі, якщо прийняття рішення про віднесення інформації до державної таємниці належить до компетенції кількох державних експертів з питань таємниць, воно за ініціативою державних експертів або за пропозицією Служби безпеки України приймається колегіально та ухвалюється простою більшістю голосів. При цьому кожен експерт має право викласти свою думку. Інформація вважається державною таємницею з часу опублікування Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, до якого включена ця інформація, чи зміни до нього у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про державну таємницю» Звід відомостей, що становлять державну таємницю, формує Служба безпеки України на підставі рішень державних експертів з питань таємниць. Зазначений Звід та зміни до нього набирають чинності з моменту опублікування в офіційних виданнях України. Зміни до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, вносяться не пізніше трьох місяців з дня одержання Службою безпеки України відповідного рішення державного експерта з питань таємниць.

Ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про державну таємницю» забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

Крім того, ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про Збройні Сили України» передбачено, що відомості про особовий склад Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, а також про осіб, які співпрацюють або раніше співпрацювали на конфіденційній основі із Силами спеціальних операцій Збройних Сил України, становлять державну таємницю і підлягають захисту відповідно до ЗУ «Про державну таємницю».

Згідно з положеннями ст. 15 ЗУ «Про державну таємницю» засекречування матеріальних носіїв інформації здійснюється шляхом надання на підставі Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (розгорнутих переліків відомостей, що становлять державну таємницю), відповідному документу, виробу або іншому матеріальному носію інформації грифа секретності посадовою особою, яка готує або створює документ, виріб або інший матеріальний носій інформації. Засекречування документів здійснюється лише в частині відомостей, що становлять державну таємницю. У разі подання запиту на документ, частина якого засекречена, доступ до такого документа забезпечується в частині, що не засекречена.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення охорони державної таємниці покладається на керівників відповідних органів. При цьому, у разі віднесення конкретної інформації до державної таємниці, у тому числі на підставі Зводу відомостей, така інформація, носії інформації підлягають засекречуванню у встановленому порядку.

Суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем не надано до суду доказів щодо присвоєння грифу таємності відомостям, що містяться у документах, що подавалися на реєстрацію та були внесені до Єдиного державного реєстру про 44-й гарнізонний будинок офіцерів.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено перелік документів, які подаються юридичною особою для державної реєстрації створення, припинення юридичної особи, внесення змін до відомостей про юридичну особу у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, виділу юридичної особи, припинення юридичної особи в результаті її реорганізації або ліквідації.

Разом з тим, законодавство не містить такої дії, як скасування державної реєстрації Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» не передбачено.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем не оскаржуються дії, рішення або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише заявлено вимогу про зобов`язання останнього вчинити певні дії, а саме скасування реєстрації.

Відтак, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та їх відмову відповідає фактичним обставинам справи та є законним.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду, тому підстави для зміни або скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 44 гарнізонного будинку офіцерів залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 в адміністративній справі № 280/4418/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 13.05.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай