Справа № 816/689/16
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2020-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 816/689/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.,

представника відповідача - Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення та акта перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 квітня 2016 року № /95 та акт перевірки від 23 лютого 2016 року № 124/16-03-17-01-10/ НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на протиправність та безпідставність висновків документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності подання декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік, визначення податкових зобов`язань із сплати податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, викладених у акті Кременчуцької ОДПІ від 23 лютого 2016 року № 124/16-03-17-01-10/ НОМЕР_1 про порушення платником податку вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо не включення до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у вигляді додаткового блага - суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Звертав увагу на те, що строк позовної давності про стягнення боргу банком за кредитом сплинув ще у березні 2013 року, а борг у розмірі 16745,18 доларів США на нараховані відсотки у сумі 2090,09 грн. анульовано банком 17 березня 2014 року після закінчення строку позовної давності, а тому відсутні підстави вважати анульовану суму боргу додатковим благом у розумінні абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного суду від 29 січня 2020 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2016 року № /95; справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2016 року залишено без змін.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду для розгляду 14 лютого 2020 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення та акту перевірки прийнято до провадження; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання у справі на 11 березня 2020 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року допущено заміну відповідача у справі Кременчуцьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Полтавській області.

10 березня 2020 року судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у 2014 році позивач отримав дохід (додаткове благо) від АТ "ОТП Банк" у вигляді анулювання боргу в розмірі 178481,13 грн., однак податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами отримання такого доходу не сплатив, що стало підставою для винесення контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення /а.с. 215-216/.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності /а.с. 236/.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

У період з 10 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт від 23 лютого 2016 року № 124/16-03-17-01-10/ НОМЕР_1 , в якому відображено порушення платником податків вимог пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України щодо неподання декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік та вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо невключення до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб доходу у вигляді додаткового блага - суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності /а.с. 15/.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 04 квітня 2016 року сформовано податкове повідомлення-рішення № /95, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 37622,74 грн. (у т.ч., за основним платежем - 30098,19 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 7524,55 грн.) /а.с. 17/.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

13 жовтня 2008 року між позивачем (Позичальник) та ЗАТ "ОТП Банк" (Банк) укладено кредитний договір № CL-D03/138/2008, за умовами якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, долар США (USD), в сумі 32821,00 дол. США, а Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі /а.с. 47/.

05 березня 2014 року між Позичальником та Банком укладено Додатковий договір № 3 до кредитного договору від 13 жовтня 2008 року № CL-D03/138/2008 про анулювання (прощення) боргу за умовами якого Позичальник у строк до 05 березня 2014 року зобов`язаний забезпечити погашення боргових зобов`язань у розмірі 11707,32 дол. США; за умови належного виконання Позичальником вищевказаних зобов`язань Банк здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 18835,27 дол. США /а.с. 50/.

Рішенням правління АТ "ОТП Банк" № 63 від 14 березня 2014 року позивачу списано суму боргу за кредитним договором від 13 жовтня 2008 року № CL-D03/138/2008 в розмірі 18835,18 дол. США з яких: 16745,18 дол. США - за тілом кредиту та 2090,09 дол. США - за відсотками /а.с. 52/.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є доводи контролюючого органу про отримання позивачем у 2014 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме: прощеної (анульованої) кредитором /ПАТ "ОТП Банк"/ суми боргу за договором про надання споживчого кредиту від 13 жовтня 2008 року № CL-D03/138/2008 в розмірі 18835,18 дол. США /а.с. 50/ та, як наслідок, наявність у ОСОБА_1 обов`язку самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік.

Мотивуючи наведені твердження, відповідач посилався на те, що ПАТ "ОТП Банк" включило суму анульованого (прощеного) боргу ОСОБА_1 , що складається з заборгованості за тілом кредиту та за відсотками, до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (звіт 1ДФ) за підсумками 2014 року (ознака доходу 126), що підтверджено листом ПАТ "ОТП банк" від 11 грудня 2015 року № 01-05-19-б/6549 /а.с. 40/.

Оцінюючи правомірноість визначення суми податкового зобов`язання, зазначеного в спірному податковому повідомленні-рішенні, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом із тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунута шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Це уточнення не змінило регулювання, воно конкретизувало дійсний зміст наведеної норми.

Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані проценти, штрафи тощо.

А тому визначення природи боргу (основна частина, проценти, штрафні санкції), прощеного банком, є однією із визначальних обставин, які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах розглядуваних правовідносин.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 821/3224/15-а.

З урахуванням приписів статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України щодо офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд витребував у ПАТ "ОТП Банк" відомості про підстави погашення зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 13 жовтня 2008 року № CL-D03/138/2008 у 2014 році та письмові пояснення відносно того, яким чином відбулось погашення боргу за вказаним кредитним договором.

На виконання вимог ухвали суду ПАТ "ОТП Банк" надало пояснення, згідно яких сума прощеного боргу по кредитному договору від 13 жовтня 2008 року № CL-D03/138/2008 склала 18835,27 дол. США, з якої 16745,18 дол. США за тілом кредиту та 2090,09 дол. США за відсотками, що за офіційним курсом НБУ станом на дату прийняття рішення про списання заборгованості склала 162831,80 грн. та 20324,24 грн. відповідно /а.с. 246/.

Відтак, додатковим благом, отриманим позивачем у 2014 році, суд визнає суму в розмірі 16745,18 дол. США, що відповідає 162831,80 грн.

Натомість, відповідач під час винесення спірного податкового повідомлення-рішення до об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб за 2014 рік відніс іншу суму (з урахуванням прощених Банком відсотків за кредитним договором від 13 жовтня 2008 року № CL-D03/138/2008), а також розрахував штрафні санкції виходячи з неї.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення покладено на контролюючий орган.

Відповідач не довів суду правомірності прийнятого ним спірного податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2016 року № /95, а тому останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Решта доводів позовної заяви не спростовує вищевказаного висновку суду.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 275,60 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про скасування податкового повідомлення-рішення та акта перевірки задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /95 від 04 квітня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 травня 2020 року.

СуддяА.О. Чеснокова