Справа № 200/4360/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2020-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2020 р. Справа№200/4360/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., за участю секретаря судового засідання Квасневської Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області (, 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59)

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 32/408)

про визнання протиправним та скасування повідомлення віл 14 квітня 2020 року № 9740, зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача: Тернинко С.М. (згідно витягу)

від відповідача: Бабіч І.Ю., Шмаков Р.С. (згідно витягу)

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Донецькій області звернулось Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документ стягувачу без прийняття до виконання від 14 квітня 2020 року № 9740 за заявою позивача від 6 квітня 2020 року щодо прийняття до виконання вимоги про сплату недоїмки від 10 лютого 2020 року № Ю-49-17-У, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 6 квітня 2020 року щодо прийняття до виконання вимоги про сплату недоїмки від 10 лютого 2020 року № Ю-49-17-У та прийняття рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Ухвалою від 30 квітня 2020 року суд залишив позовну заяву без руху та встановив позивачу строк 5 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання (надіслання) суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 2102 грн.

7 травня 2020 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 8 травня 2020 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/4360/20-а, призначив судове засідання на 15 травня 2020 року об 11 год. 00 хв. та встановив відповідачу строк до 14 травня 2020 року надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019). Даний строк продовжується на строк дії такого карантину. Суд, під час судового засідання від 15 травня 2020 року усною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про залучення третьої особи по справі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що вимога від 10 лютого 2020 року № Ю-49-17-У відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому відповідачем протиправно було відмовлено у її прийняття до примусового виконання.

Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що однією з вимог до виконавчого документа є ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). При здійсненні безкоштовного запиту у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом боржника, який зазначений у наданому для примусового виконання виконавчому документі, вбачається відсутність даних у реєстрі. Зазначає, що згідно виконавчого документа, боржником є відокремлений підрозділ, який не є окремою юридичною особою, яка наділяється самостійною цивільною дієздатністю, не може самостійно набувати права та обов`язки, а відтак не може бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до частини 4 статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

6 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання рішення, а саме вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2020 року № Ю-49-17-У, відповідно до якої станом на 31 січня 2020 року за Відокремленим підрозділом «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 30238408 грн. 51 коп.

14 квітня 2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Підставою для прийняття зазначеного повідомлення відповідачем зазначено, що відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Відповідно до статті 80 Цивільного Кодексу України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до статті 89 Цивільного Кодексу України, юридична особа піддягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. В Єдиному державному реєстрі відсутні дані за кодом , зазначеним у виконавчому документі. Відповідно до статті 95 Цивільного Кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Боржником, згідно виконавчого документу, є Відокремлений підрозділ "Шахта "Україна" Державного підприємства "Селидіввугілля". Таким чином у виконавчому документі в графі «боржник» зазначено особу, яка не може бути стороною у виконавчому провадженні. Керуючись пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі Закон № 1404).

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з нормами частини 1 статті 4 Закону № 1404 у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню була розроблена інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства

юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція № 512).

Відповідно до положень пункту 2 розділу ІІІ Інструкції № 512 виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону. При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону державний виконавець враховує таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім`я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері; відсутність коду за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 1404 учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з нормами статті 15 Закону № 1404 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Суд зазначає, що позивачем у виконавчому документі, а саме у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2020 року № Ю-49-17-У визначено у якості боржника Відокремлений підрозділ "Шахта "Україна" Державного підприємства "Селидіввугілля", .

Судом встановлено, що за кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні дані. За кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у якості юридичної особи зареєстровано Державне підприємства "Селидіввугілля". В графі про відокремлені підрозділи юридичної особи зазначено Відокремлений підрозділ "Шахта "Україна" Державного підприємства "Селидіввугілля", .

Відповідно до статті 80 Цивільного Кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно з нормами статті 89 Цивільного Кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. В Єдиному державному реєстрі відсутні дані за кодом , зазначеним у виконавчому документі.

Відповідно до норм статті 95 Цивільного Кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З урахуванням вищезазначених норм суд погоджується з висновками відповідача та доходить до висновку що Відокремлений підрозділ "Шахта "Україна" Державного підприємства "Селидіввугілля", тобто боржник за виконавчим документом не є юридичною особою, а тому не може бути стороною у виконавчому провадженні. Так, суд погоджується з доводами позивача, що Відокремлений підрозділ "Шахта "Україна" Державного підприємства "Селидіввугілля" є платником податків та якому самостійно було визначено суму єдиного внеску. Проте, позивач мав врахувати, що вимога про сплату боргу (недоїмки) відповідно до Закону № 1404 є виконавчим документом, а тому при її виготовленні необхідно дотримуватися вимог Закону № 1404. Крім того, при здійсненні будь-яких виконавчих дій, зокрема, накладення арешту на майно та кошти боржника, тощо, у державного виконавця повинна бути наявна інформація щодо коду ЄДРПОУ юридичної особи-боржника, з метою отримання інформації щодо майна та рахунків, оскільки саме юридична особа наділена повною адміністративною процесуальною дієздатністю. Тому, винесене відповідачем повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14 квітня 2020 року не підлягає скасуванню. Крім того, суд зазначає, що з метою повного захисту порушеного права позивача, відповідно до норм статті 4 Закону № 1404, у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 Закону, стягувач (позивач) має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у Донецькій області (, 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 32/408) про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документ стягувачу без прийняття до виконання від 14 квітня 2020 року № 9740 за заявою позивача від 6 квітня 2020 року щодо прийняття до виконання вимоги про сплату недоїмки від 10 лютого 2020 року № Ю-49-17-У, зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно розглянути заяву Головного управління ДПС у Донецькій області від 6 квітня 2020 року щодо прийняття до виконання вимоги про сплату недоїмки від 10 лютого 2020 року № Ю-49-17-У та прийняття рішення у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні відмовити повністю.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 15 травня 2020 року. Повне судове рішення складено та проголошено у судовому засіданні 15 травня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, з урахуванням внесених до КАС України змін згідно з Законом України від 29 березня 2020 року № 3275 про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019). Даний строк продовжується на строк дії такого карантину. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар